Міжгірський районний суд Закарпатської області 

Справа № 302/263/26 
1-кп/302/76/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року	селище Міжгір`я	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника-адвоката ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисниці-адвокатки ОСОБА_9 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі судових засідань матеріали кримінального провадження, відомості про які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071110000008 від 08.01.2026, про обвинувачення
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Візірка Комінтернівського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, 
та 
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше несудимого, 
в учиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:
7 січня 2026 року близько 22:45 год ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в групі з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_11 та знаходячись на центральній вулиці неподалік будинку № 629 у с. Торунь Хустського району Закарпатської області, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 , достовірно знаючи про те, що останній є працівником правоохоронного органу, оскільки той перебував у форменому одязі поліцейського, на ґрунті раптової неприязні, яка виникла через професійну діяльність працівників поліції та яка не влаштовувала ОСОБА_4 та інших у групі з ним осіб, підійшов до службового автомобіля марки «PEUGEOT-301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо підібравши спеціальний предмет для нанесення ударів та спричинення тілесних ушкоджень у виді дерев`яної штахети, яку підібрав на місці події та яку відкинув від себе ОСОБА_6 , замахуючись нею і виражаючись нецензурною лайкою, почав погрожувати поліцейським ОСОБА_12 та ОСОБА_13 фізичною розправою. Надалі ОСОБА_4 умисно, протиправно, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс один удар ногою взутою в чобіт по правому колінному суглобі ОСОБА_12 , який у той час сидів у службовому автомобілі. 
У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3-м від 21.01.2026, спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах правої гомілки, які розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ці тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути взуті ноги сторонньої особи. По давності вкладаються в час пригоди, яка мала місце 07.01.2026 та є наслідками локальних ударів. 
7 січня 2026 року близько 22:45 год ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в групі з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_11 та знаходячись на центральній вулиці неподалік будинку № 629 у с. Торунь Хустського району Закарпатської області, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 , достовірно знаючи про те, що останній є працівником правоохоронного органу, оскільки той перебував у форменому одязі поліцейського, на ґрунті раптової неприязні, яка виникла через професійну діяльність працівників поліції та яка не влаштовувала ОСОБА_6 та інших у групі з ним осіб, підійшов до службового автомобіля марки «PEUGEOT-301», номерний знак НОМЕР_1 , попередньо заготовивши спеціальний предмет для нанесення ударів і спричинення тілесних ушкоджень у виді дерев`яної штахети, замахуючись нею та виражаючись нецензурною лайкою, почав погрожувати поліцейським ОСОБА_12 та ОСОБА_13 фізичною розправою. Потім ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, замахнувся та наніс один удар дерев`яною штахеткою по правому зап`ястю ОСОБА_12 , який у той час стояв біля службового автомобіля. 
У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3-м від 21.01.2026, спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах тильної поверхні правої кисті, які розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким міг бути предмет у виді дерев`яної палиці. По давності вкладаються в час пригоди, яка мала місце 07.01.2026 та є наслідками локальних ударів.
7 січня 2026 року близько 22:45 год ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в групі з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 та знаходячись на центральній вулиці неподалік будинку АДРЕСА_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 , достовірно знаючи про те, що останній є працівником правоохоронного органу, оскільки той перебував у форменому одязі поліцейського, на ґрунті раптової неприязні, яка виникла через професійну діяльність працівників поліції та яка не влаштовувала ОСОБА_8 та інших у групі з ним осіб, підійшов до службового автомобіля марки «PEUGEOT-301», реєстраційний знак НОМЕР_1 , і почав погрожувати поліцейським ОСОБА_12 та ОСОБА_13 фізичною розправою. Після цього ОСОБА_8 умисно, протиправно, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс декілька ударів правою рукою не менше трьох по голові ОСОБА_12 , який у той час сидів в службовому автомобілі. Не припиняючи своїх злочинних дій на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншому поліцейському, наздогнав уже ОСОБА_13 , якого попередньо повалив на землю ОСОБА_10 , де умисно і протиправно почав наносити ОСОБА_13 удари правою рукою по тілу, голові не менше трьох разів та ногами по нижніх кінцівках не менше двох разів. 
У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 4-м від 21.01.2026, спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді синців правої скроневої ділянки та внутрішнього кута правого ока. Тілесні ушкодження у вигляді синців правої скроневої ділянки та внутрішнього кута правого ока розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Указані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак або взуті ноги сторонньої особи. По давності вкладаються в час пригоди, яка мала місце 07.01.2026 та є наслідком локального прикладання сили. 
Указані вище дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свою вину в учиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України визнали повністю, надали показання і підтвердили обставини вчинення ними кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та щиро розкаялися в учиненому, а також не заперечили щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і просили суворо їх не карати.
Показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Захисники обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 – адвокати, відповідно, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 у судовому засіданні також не заперечували щодо розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, та просили суд призначити обвинуваченим мінімальну міру покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто з випробуванням із установленням їм іспитового строку тривалістю в один рік.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 теж не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив /з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження, даних про особу обвинувачених/ призначити обвинуваченим покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк: ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на три роки позбавлення волі, а ОСОБА_8 на два роки позбавлення волі. 
Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви від 07.04.2026, в яких просили суд розглянути це кримінальне провадження без їх участі.
Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті, та не оспорюються ними. 
Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, – в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинувачених, і досудової доповіді органу пробації відносно них, та визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Суд оцінює, що показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8   у повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, а відтак об`єктивних сумнівів у доведеності їх винуватості в учинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у суду немає.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в учиненні кожним із них кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про його особу, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд не враховує як обтяжуючу покарання обставину як учинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службових обов`язків, оскільки за положеннями ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.  
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 20.03.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 убачається, що ризик учинення ним повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання в межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 345 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину) і його наслідків; даних про його особу; фактичні обставини справи, в тому числі бажанням вибачатися перед потерпілими якби вони були присутніми в судовому засіданні; наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк наближеного до середнього відповідно до санкції цієї частини статті та вважає за недоцільним призначення йому менш суворого виду покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.
При цьому суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а відтак і на підставі ст. 75 КК України, суд уважає за необхідним звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з установленням йому іспитового строку у межах середнього за тривалістю відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Також керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про його особу, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину як особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд не враховує як обтяжуючу йому покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службових обов`язків, оскільки за положеннями ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.  
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 19.03.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 видно, що ризик учинення ним повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид і міру покарання в межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 345 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину) і його наслідки; даних про його особу; фактичні обставини справи, в тому числі бажанням вибачатися перед потерпілими якби вони були присутніми в судовому засіданні; наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк наближеного до середнього у межах санкції цієї частини статті та вважає за недоцільним призначення йому менш суворого виду покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.
При цьому суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а відтак і на підставі ст. 75 КК України, суд уважає за необхідним звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з установленням йому іспитового строку у межах середнього за тривалістю відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Заразом суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_6 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про його особу, який раніше несудимий, маючий на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд не враховує як обтяжуючу покарання обставину як учинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службових обов`язків, оскільки за положеннями ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.  
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 19.03.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що ризик учинення ним повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид і міру покарання в межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 345 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину) і його наслідки; даних про його особу; фактичні обставини справи, в тому числі бажанням вибачатися перед потерпілими якби вони були присутніми в судовому засіданні; наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк наближеного до середнього відповідно до санкції цієї частини статті та вважає за недоцільним призначення йому менш суворого виду покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.
При цьому суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а відтак і на підставі ст. 75 КК України, суд уважає за необхідним звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з установленням йому іспитового строку в межах вище середнього за тривалістю відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_8 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Застосований до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8  запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту припинив свою дію 02.05.2026 та підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: 
- три пластикові уламки синього кольору, які знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, квитанція № 819, - знищити;
- оптичний диск для лазерних систем зчитування білого кольору Alerus DVD+R 4.7GB з шістьма відео файлами, наданих потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зокрема, відео файл AVI (.avi) MOVA0191 об`ємом 1.2 Gb; відео файл AVI (.avi) MOVA0194 об`ємом 1.22 Gb; відео файл AVI (.avi) MOVA0195 об`ємом 1.22 Gb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_225603_0010 об`ємом 159 Мb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_230209_0011 об`ємом 159 Мb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_230107_0085 об`ємом 184 Мb; оптичний диск для лазерних систем зчитування сірого кольору Verbatim DVD+R 4.7 GB з трьома відео файлами наданими свідком ОСОБА_14 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування білого кольору Alerus СD+R 700 МB з двома відео файлами, наданих свідком ОСОБА_15 , зокрема відеофайли VID-20260121-WA0014 об`ємом 92,5 Мb та VID-20260121-WA0013 об`ємом 83,9 Мb – залишити зберігати у матеріалах цього кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати є відсутні.
З огляду на наведене вище та керуючись статтями 100, 368-371, 373-376, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати  ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням йому іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням йому іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням йому іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки 3 (три) місяці, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Застосований до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8  запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту припинив свою дію 02.05.2026 і до набрання вироком законної сили запобіжний захід до них не застосовувати.
Речові докази відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: 
- три пластикові уламки синього кольору, які знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, квитанція № 819, - знищити;
- оптичний диск для лазерних систем зчитування білого кольору Alerus DVD+R 4.7GB з шістьма відео файлами, наданих потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме відео файл AVI (.avi) MOVA0191 об`ємом 1.2 Gb; відео файл AVI (.avi) MOVA0194 об`ємом 1.22 Gb; відео файл AVI (.avi) MOVA0195 об`ємом 1.22 Gb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_225603_0010 об`ємом 159 Мb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_230209_0011 об`ємом 159 Мb; відео файл МОV NOR_0000000_000000_20260107_230107_0085 об`ємом 184 Мb; оптичний диск для лазерних систем зчитування сірого кольору Verbatim DVD+R 4.7 GB з трьома відео файлами наданими свідком ОСОБА_14 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування білого кольору Alerus СD+R 700 МB з двома відео файлами, наданих свідком ОСОБА_15 , відеофайли VID-20260121-WA0014 об`ємом 92,5 Мb та VID-20260121-WA0013 об`ємом 83,9 Мb – залишити зберігати у матеріалах цього кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1