ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2026 року місто Київ
Справа № 761/37992/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6860/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року (суддя Мальцев Д.О.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка життя», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью файненс сервіс», Акціонерне товариство «Ідея Банк» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст позовних вимог 

У 2024 році позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь: зайво сплачені кошти у розмірі 4 198,85 грн, як частина страхового внеску, одержані та збережені ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» без достатньої правової підстави; три проценти річних у розмірі 445,63 грн та інфляційні втрати за період прострочення у розмірі 2 088,95 грн, на підставі статті 625 ЦК України, що разом становить - 2 534,58 грн, та завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.04.2020 між позивачем, АТ «Ідея Банк» та страховим агентом було укладено договір кредиту та страхування, за яким позивач отримав споживчий кредит у сумі 89 600 грн строком до 30.04.2022, а також за рахунок кредитних коштів було сплачено одноразовий страховий внесок на користь ПрАТ «СК «Уніка життя» у розмірі 7 773,52 грн за договором добровільного страхування життя, вигодонабувачем за яким визначено банк.
Позивач зазначає, що 01.04.2021 він достроково повністю погасив кредит, у зв`язку з чим, на його думку, з цього моменту страхова послуга фактично не надавалася, оскільки страхування було пов`язане з кредитним зобов`язанням, а строк кредитування фактично припинився раніше встановленої дати.
У зв`язку з цим позивач вважає, що частина сплаченого страхового внеску, пропорційна періоду з 01.04.2021 по 30.04.2022, є зайво сплаченими коштами та була безпідставно збережена страховою компанією, тому просить стягнути 4 198,85 грн, а також 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України і моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Шевченківський районний суд міста Києва рішення від 22 січня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 09 січня 2026 року подав через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що обставина дострокового повного розрахунку з АТ «Ідея Банк» за зобов`язаннями ОСОБА_1 встановлена зокрема у справі № 461/9367/21.
Вважає, що суд не врахував приписи ч.ч. 6-8 ст. 28 Закону України «Про страхування», відповідно до яких у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми.
Посилається на безпідставність висновків суду про те, що не надання позивачем доказів на підтвердження того, що він повідомив відповідача про істотну зміну обставин, а саме - дострокове погашення кредиту за Договором № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020, до закінчення строку ДСЖ, є підставою для відмови в задоволенні цього позову.
На думку скаржника, суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи та, відповідно, прийшов до помилкових висновків, викладених у рішенні суду. При дослідженні доказів судом порушено ст. 89, 213, 229 ЦПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом 

Суд першої інстанції встановив, що 30.04.2020 між АТ «Ідея Банк», як Кредитодавцем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (Страховий агент) та ОСОБА_1 , як позичальником укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00615.006679585 (далі - Договір) про надання кредиту у сумі 89600,00 грн, на строк 24 місяці (дата повернення кредиту - 30.04.2022), зі сплатою 21.99 % річних за користування кредитом (п. 1.1.-1.4., 1.6. Договору).
Відповідно до пункту 1.7. Договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 81826,48 грн. на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 7773,52 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» в АТ «Ідея Банк» НОМЕР_2 через транзитний рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк».
Нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту № ІБГК1 від 14.03.2019 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» від імені якого діє страховий агент, та укладає договір добровільного страхування життя № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020 для клієнтів АТ «Ідея Банк», який є договором приєднання, згідно зі ст. 634 ЦК України, та складається з наступних невід`ємних частин: частина 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена у п. 2.1 цього договору, та частина 2 «Загальні умови» ДСЖ затвердженої страховиком форми (оферта), яка містить всі істотні умови, передбачені ст. 16 Закону України «Про страхування» та розміщені на офіційному веб-сайті страховика, з якими страхувальник погоджується, шляхом підписання цього договору (п. 2 Договору).
Пунктом 2.1. Договору визначено:
1) страховий випадок - смерть; страхова сума - 100,00 грн.; страховий тариф одноразовий - 9,50 %; страховий внесок одноразовий - 7773,52 грн.; вигодонабувач за ДСЖ - АТ «Ідея Банк»;
2) страховий випадок - смерть у результаті нещасного випадку; страхова сума - 81826,48 грн.; страховий тариф одноразовий - 9,50 %; страховий внесок одноразовий - 7773,52 грн. сплачується при укладенні ДСЖ; вигодонабувач за ДСЖ - АТ «Ідея Банк».
Згідно п. 2.2 ДСЖ укладається відповідно до чинних Правил добровільного страхування життя зі всіма змінами, що зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України (Нацкомфінпослуг) та розміщені на сайті Страховика: www.uniqa.ua. Підписанням цього Договору Страхувальник (Застрахована особа) підтверджує що: (2) ознайомлений та погоджується з умовами страхування, Правилами страхування, Частиною 2 «Загальні умови» ДСЖ (в т.ч. декларацією Страхувальника/Застрахованої особи викладеною в Частині 2), що розміщені на офіційному веб-сайті Страховика, повністю розуміє їх зміст та безумовно приймає; (3) сплата страхового внеску у розмірі та у строки, зазначені вище у Частині 1 «Основні умови» ДСЖ, свідчить про укладення ДСЖ та про досягнення Сторонами згоди з усіх істотних умов ДСЖ, а також про те, що з дати початку дії ДСЖ зазначеної в Частині 1 «Основні умови» ДСЖ, Страховик та Страхувальник набувають взаємних прав та обов`язків, визначених у ДСЖ; (4) отримав від Страховика та Страхового агента всю інформацію в обсязі та в порядку, що передбачені частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та свідомо обрав послугу з укладення ДСЖ. Страхова виплата здійснюється згідно умов Частини 2 «Загальні умови».
Відповідно до п. 8.1. Правил, строк дії Договору страхування встановлюється в цілих роках, за згодою Сторін, виходячи з умов вибраної Програми страхування. Договір страхування набуває чинності з моменту внесення Страхувальником першого Страхового платежу, якщо інше не передбачено Договором страхування (п. 8.2 Правил).
Згідно п. 7.2. Частини 2 Договору ДСЖ «Загальні умови», дія Договору страхування припиняється та Договір втрачає чинність за згодою Сторін, а також у випадках і в порядку, передбачених цим договором та статтею 28 Закону України - «Про страхування».
Згідно п. 13.1.1 Правил, договір страхування припиняється та втрачає чинність за згодою Сторін, а також у наступних випадках: З 00.00 годин дня, наступного за днем, що визначений як день закінчення строку дії Договору страхування.
Водночас відповідно до п. 7.3. Частини 2 Договору ДСЖ «Загальні умови», Дострокове припинення дії Договору страхування за заявою Страхувальника поданою протягом 14 календарних днів (включно) з дати його укладання здійснюється за умови одночасної відмови від Кредитного договору укладеного між Страхувальником та Вигодонабувачем після підтвердження такої відмови Вигодонабувачем. У цьому випадку Страховик повертає суму Страхового платежу на рахунок, який заначений у відповідній заяві страхувальника.
Дострокове припинення дії Договору страхування за заявою Страхувальника після спливу терміну визначеного у попередньому абзаці здійснюється виключно за умови надання письмової згоди Вигодонабувача. У цьому випадку страховик повертає Страхувальнику викупну суму, розраховану відповідно до Правил та умов Договору страхування. Для отримання викупної суми Страхувальник повинен подати заяву зі вказанням банківських реквізитів, а також завірені підписом Страхувальника копію паспорту та ідентифікаційного коду.
Позивач зазначає, що 01.04.2021 ним достроково проведено повний розрахунок з АТ «Ідея Банк» за своїми зобов`язаннями за Договором кредиту та страхування № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020. Позивач повідомив Відповідача про цю обставину лише 06.05.2024.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення зміні чи скасуванню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 

Згідно з приписами частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Указаним вимогам рішення суду першої відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої, п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування життя.
Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Цій нормі кореспондує положення ст. 979 ЦК України, якими визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтями 980, 981 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування), договір страхування укладається в письмовій формі.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що 01.04.2021 позивач достроково провів повний розрахунок з АТ «Ідея Банк» за своїми зобов`язаннями за Договором кредиту та страхування № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020. Водночас про ці обставини повідомив відповідача лише 06.05.2024. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що він повідомив відповідача про істотну зміну обставин, а саме - дострокове погашення кредиту за Договором № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020, до закінчення строку ДСЖ.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.
З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2020 позивач підписав договір кредиту та страхування, яким акцептував оферту ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» та уклав договір добровільного страхування життя № Z06.00615.006679585 від 30.04.2020. Підписанням цього договору страхувальник підтвердив, що ознайомлений і погоджується з умовами страхування, правилами страхування та Частиною 2 «Загальні умови» ДСЖ, розуміє їх зміст та безумовно приймає.
Умовами договору визначено страховий випадок, страхову суму, розмір одноразового страхового внеску, строк дії договору та вигодонабувача - АТ «Ідея Банк». При цьому сплата страхового внеску свідчила про укладення ДСЖ та досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до пункту 7.2 Частини 2 ДСЖ «Загальні умови» дія договору страхування припиняється та договір втрачає чинність за згодою сторін, а також у випадках і порядку, передбачених договором та статтею 28 Закону України «Про страхування».
Згідно з пунктом 13.1.1 Правил договір страхування припиняється та втрачає чинність з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем, визначеним як день закінчення строку дії договору страхування.
Водночас пунктом 7.3 Частини 2 ДСЖ «Загальні умови» передбачено спеціальний порядок дострокового припинення договору страхування за заявою страхувальника. Після спливу 14 календарних днів з дати укладення договору таке припинення здійснюється виключно за умови надання письмової згоди вигодонабувача. Проте в такому випадку страховик повертає страхувальнику викупну суму, розраховану відповідно до Правил та умов договору страхування, а не «пропорційну частину страхового платежу» як про це стверджує позивач.
Для отримання викупної суми страхувальник повинен подати заяву із зазначенням банківських реквізитів, а також завірені підписом страхувальника копії паспорта та ідентифікаційного коду.
Таким чином, умовами договору прямо врегульовано порядок дострокового припинення ДСЖ і порядок здійснення виплати у зв`язку з таким припиненням.
Доводи апеляційної скарги про те, що після дострокового погашення кредиту 01.04.2021 страхова послуга фактично не надавалася, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому ототожненні припинення кредитного зобов`язання з припиненням договору страхування життя.
Дострокове виконання позивачем зобов`язань перед банком саме по собі не є передбаченою договором або законом самостійною підставою автоматичного припинення ДСЖ. Умови договору не містять положення про те, що повне дострокове погашення кредиту автоматично припиняє дію договору ДСЖ та/або створює для страховика обов`язок повернути частину одноразового страхового платежу пропорційно періоду, що залишився до закінчення строку кредитування.
Посилання на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.01.2022 та постанову Львівського апеляційного суду від 19.12.2023 у справі № 461/9367/21 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки факт дострокового повного розрахунку позивача з АТ «Ідея Банк» є встановленим і не потребує повторного доказування, водночас ця обставина не доводить факту дострокового припинення ДСЖ, не підтверджує звернення позивача до страховика протягом строку дії ДСЖ із заявою про його припинення, не підтверджує отримання письмової згоди вигодонабувача та не встановлює розміру викупної суми.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом положень ч.ч. 6-8 ст. 28 Закону України «Про страхування», оскільки вони регулюють наслідки дострокового припинення ДСЖ та передбачають виплату страхувальнику викупної суми, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.
У цій справі позивач не заявив вимоги про стягнення викупної суми, розрахованої відповідно до Правил та умов ДСЖ, не надав розрахунку такої викупної суми, не довів дату дострокового припинення договору страхування життя у встановленому договором порядку, а також не підтвердив, що у відповідача виник обов`язок зі сплати саме заявленої до стягнення суми в розмірі 4 198,85 грн.
Розрахунок позивача, за яким сума до повернення визначена шляхом простого ділення одноразового страхового внеску на кількість днів дії договору та множення на кількість днів після дострокового погашення кредиту, не відповідає ні умовам договору страхування життя, ні положенням Закону України «Про страхування» щодо викупної суми. 
Колегія суддів також враховує, що позивач повідомив відповідача про дострокове погашення кредиту лише 06.05.2024, тобто після закінчення строку дії договору страхування, який був укладений 30.04.2020 на строк, пов`язаний із кредитним договором до 30.04.2022. 
За таких обставин звернення позивача до страховика після спливу строку дії договору не може вважатися належною реалізацією передбаченого договором права на його дострокове припинення.
При цьому твердження апелянта про те, що ненадання ним доказів повідомлення страховика до закінчення строку ДСЖ не могло бути підставою для відмови в позові, є необґрунтованим, оскільки саме позивач, звертаючись із вимогою про повернення частини страхового платежу, повинен був довести факти, з якими закон або договір пов`язують виникнення у страховика відповідного грошового обов`язку. Такими обставинами є не лише дострокове погашення кредиту, а й припинення договору страхування у встановленому порядку та наявність визначеної до виплати суми.

Колегія суддів також відхиляє твердження про те, що такі кошти є одержані та збережені відповідачем без достатньої правової підстави, тобто є безпідставно набутими, оскільки страховий платіж був сплачений на підставі укладеного між сторонами договору ДСЖ, який позивач підписав, умови якого прийняв, який не визнаний недійсним та щодо якого не доведено дострокового припинення у встановленому договором порядку на дату, з якою позивач пов`язує виникнення переплати. 

Оскільки вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України є похідною від основної вимоги про стягнення частини страхового внеску (ч. 1 ст. 188 ЦПК України), а підстав для задоволення основної вимоги не встановлено, відсутні й підстави для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.
Так само не підлягає задоволенню вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів протиправності поведінки відповідача, факту заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача, причинного зв`язку між такими діями та заявленою шкодою, а також розміру такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до повторення позиції позивача, викладеної в позовній заяві, та до власного тлумачення наслідків дострокового погашення кредиту. Однак ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що договір страхування життя не припинився автоматично з моменту погашення кредиту, позивач не дотримався передбаченого договором порядку дострокового припинення ДСЖ та не довів виникнення у відповідача обов`язку зі сплати заявленої суми.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, належним чином оцінив надані сторонами докази, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, та не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування або зміни рішення. 

Судові витрати 

Оскільки апеляційні скарги залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для зміни розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук 

В.В. Соколова