Справа № 209/96/26
Провадження № 2/209/1104/26

РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого - судді Юрченко Я.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Гергель Катерини Олександрівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В :
До Дніпровського районного суду міста Кам`янського 12 січня 2026 року надійшла вищезазначена позовна заява про розірвання шлюбу.
В обґрунтування своїх вимог позивач в особі свого представника посилається на те, що 14.02.2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 338. Позивач вказує на те, що з відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з 2023 року. Від цього шлюбу у сторін є повнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує на те, що остаточне припинення шлюбних відносин відбулось з відповідачем відбулось 3 місяці назад. Відповідач зловживає алкогольними напоями, по причині чого виникають сварки та конфліктні ситуації, внаслідок чого спричиняє над нею психологічне насильство. Зазначає, що пропонувала відповідачу звернутися до органів РАЦС з метою розірвання шлюбу, проте він не підтримав її пропозицію, через що змушена звернутися до суду. Зазначає, що примирення між ними не можливе, не мають інтересу один до одного.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2026 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 21).
Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
12 січня 2026 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
16 лютого 2026 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 22).
Ухвалою судді від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. 23).
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року, провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 – адвоката Гергель Катерини Олександрівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, –зупинено, надано сторонам строк для примирення у 1,5 (півтора) місяці (а.с.33).
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду (а.с.37).
Від представника позивача Гергель К.О. через підсистему «Електронний суд» 11.05.2026 року за вх. 10692 подано заяву, якій адвокат просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Вказує, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 39). 
Відповідачем ОСОБА_2 20.04.2026 року через канцелярію суду за вх. 8665 подано заяву про визнання позову. Вказує, що вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 35).
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач та відповідач з 14.02.2002 року перебувають у шлюбу, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 338, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Від цього шлюбу сторони мають дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.02.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 04 (а.с. 13); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20.01.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 29 (а.с. 14).
Спільне життя у сторін не склалося, сімейно-шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем та відповідачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1064,96 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.01.2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гергель К.О. був укладений договір про надання правничої допомоги.
В договорі сторони встановили, що вартість послуг адвоката встановлюється у розмірі 4280,00 грн..
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позовну заяву склала та направила до суду адвокат Гергель К.О.. На підтвердження повноважень представник надав суду копію договору про надання правової допомоги від 10.01.2026 року (а.с.16-17), копію ордера за № 1463175 від 12.01.2026 року (а.с.3), прибутковий касовий ордер № 10/01 від 10.01.2026 року щодо підтвердження сплати таких послуг позивачем (а.с. 15).
В позовній заяві сторона позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4280,00 грн..
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»).
Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4280,00 грн. є співмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, ст. 13, 76-78, 81, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Гергель Катерини Олександрівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 14.02.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 338, - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4280 (чотири тисячі двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 14 травня 2026 року.

Суддя         Я.О.Юрченко