Справа № 216/3214/26
провадження №2-а/216/46/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Гайтко Л.А. 
секретар судового засідання - Маленька Т.О. 
без участі сторін та без застосування технічного запису згідно зі ст. 229 КАС України 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:
22.04.2026 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області отримано матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У своїй позовній заяві позивач просить:
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3 від 14 січня 2026 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Розгляд справи здійснено судом в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Апостолове), РНОКПП НОМЕР_1 , номер в реєстрі Оберіг 010320232534124800026.
14 січня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно мене винесено постанову № 3 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Даною постановою встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до облікової картки з 30.12.2018 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 26.09.2025 року створена повістка № 5009398, що була особисто вручена військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про обов`язок та необхідність з`явитись 29.09.2025 року о 09:00 годині до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 , що 
розташований за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення даних.
У визначений день, 29.09.2025 року о 09:00 годині громадянин ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув, про підстави неявки не повідомив.
Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, порушив вимоги ЗУ «Про оборону України» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що виявилось в неприбутті за повісткою в період з 29 вересня 2025 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці № 5009398 для уточнення даних.
Вказаною постановою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.
Позивач вказує, що він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколу № 3 про адміністративне правопорушення 02 січня 2026 року.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 йомуі було повідомлено про те, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням встановлених законом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Копія постанови № 3 від 14 січня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 на адресу заявника не направлялась, тому він не мав можливості дізнатись про існування вказаної постанови.
Позивач про наявну Постанову дізнався 10.04.2026 р. із сповіщення у додатку «ДІЯ», відповідно до якого вбачається, що в провадженні державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Дніпропетровського міжрегіонального Дніпропетровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Храмової Ксенії Валеріївни, перебуває виконавче провадження №80720480 відкрите відповідно до постанови №3 від 14.01.2026 р., щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.
Порушення, за яке був складений протокол, - неявка за викликом, відбулось 29.09.2025 року, а постанова про притягнення до відповідальності була винесена 14.01.2026 року, за межами тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487. 
Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово - облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначено, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені обов`язки громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, в тому числі прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово- облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Частина 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян під час мобілізації. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки ^шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до ст.1 Закону України „Про оборону України" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України „Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час в розгляду справи. Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Крім того, відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210- 1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.
Тобто днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є 29.09.2025 року, коли позивач не вчинив дії, які він повинен вчинити саме 29.09.2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, Постанова була винесена 14.01.2026 року після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.
За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд доходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.
Враховуючи викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, у резолютивній частині постанови не зазначена норма закону, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. При накладені стягнення не враховані відомості про особу правопорушника, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23- рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відображеного в оскаржуваній постанові, а тому, в силу приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, спірна постанова підлягає скасуванню з закриттям провадженням у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає від сторони обвинувачення такого рівня доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності наведених у протоколі обставин.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
З вищевикладеного виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. 
У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. 
У своєму рішенні від 10.02.1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» (заява 15175/89) Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідач не надав суду доказів про те, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, постанова була винесена 14.01.2026 року, після закінченого ст. 38 КупАП строку накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтовані і підлягають задоволенню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 15, 77, 241-244, 246, 251, 255, 286, 295 КАС України, Конституції України, положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», суд, -

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення  – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3 від 14 січня 2026 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО