ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1177/26
06 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 являється дружиною військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела спільне господарство, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області по справі № 608/542/25 від 05 вересня 2025 р., яке набрало законної сили 07.10.2025р. Даним рішенням суду встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 21 лютого 2025 року, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 14 вересня 2021 року по 21 лютого 2025 року (по день зникнення чоловіка безвісти).
21 жовтня 2026 року ОСОБА_1 звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України із заявою про нарахування та виплату мені грошового забезпечення, як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зниклого безвісти 21.02.2025 року, поблизу н.п. Синьківка Купянського району Харківської області, з яким рішенням суду підтверджено факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, надавши відповідний пакет документів, передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», згідно вимог законодавства, починаючи з дня його зникнення безвісти - з 21.02.2025 року та до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військового безвісно відсутнім чи оголошення померлим, але не довше як до дня остаточного виключення його зі списків особового складу військової частини. Моя заява ІНФОРМАЦІЯ_4 була скерована командиру в/ч НОМЕР_1 .
21 грудня 2025 року за вих. № 5295 військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 ) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на вихідну заяву від 22.10.2025р. №1702/4059 надано відповідь за її заявою. Згідно якої позивача повідомлено про те, що пакет документів отримано та опрацьовано. Для виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 заявнику - ОСОБА_1 відсутні підстави. Військова частина у своїй відповіді послалась на відсутність особистого розпорядження її чоловіка на випадок його зникнення безвісти або полону, а також на відсутність свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, які підтверджують дійсність зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
З даною відповіддю позивач не згідна, вважає її протиправною, а дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови їй в нарахуванні та виплаті частки грошового забезпечення, відповідно до вимог законодавства, як дружині військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вони спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, та який зник безвісти 21.02.2025 року, неправомірними.
Ухвалою суду від 06.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Представником третьої особи 19.03.2026 надіслано через систему "Електронний суд" пояснення щодо даного спору. Вважає правомірною відмову, висловлену у вказаних листах ВЧ НОМЕР_1 , просила відмовити позивачу в задоволенні її позову. 
Представники відповідачів 20.03.2026 подали до суду відзиви на позовну заяву із відповідними письмовими доказами. Відповідачі не погодилися з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Згідно з ч. 6 Порядку... Виплата грошового забезпечення здійснюється:
особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям:
виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;
включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.
Міноборони, зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію про осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.
З викладеного вбачається, що за умови відсутності особистого розпорядження, право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця має право, зокрема, дружина зниклого військовослужбовця.
Для виникнення прав одного з подружжя - дружини - обов`язковою умовою є реєстрація шлюбу у встановленому порядку в органах ДРАЦС.
Позивачкою не надано документів, що підтверджували б факт реєстрації шлюбу зі зниклим безвісті військовослужбовцем (свідоцтво про шлюб та/витяг з реєстру).
Встановлення судом факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу Позивачки та зниклого безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не створює підстав для набуття Позивачкою статусу одного з подружжя, та, відповідно, виникнення у неї права на отримання грошового забезпечення.
Згідно листа 21.12.2025 № 5298 військова частина НОМЕР_1 повідомила про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця Позивачці, обґрунтувавши належним чином свою позицію.
Аналогічна позиція викладена в листі військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2025 № 5323.
На підставі викладеного, представники відповідачів просили в задоволенні позову відмовити.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.
Суд, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 являється дружиною військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела спільне господарство, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області по справі № 608/542/25 від 05 вересня 2025 р., яке набрало законної сили 07.10.2025р. Даним рішенням суду встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 21 лютого 2025 року, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 14 вересня 2021 року по 21 лютого 2025 року (по день зникнення чоловіка безвісти).
Цивільний чоловік позивача, ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 232 від 19.08.2024 року до військової частини НОМЕР_2 (витяг з наказу додається), та пізніше був направлений до в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) для проходження військової служби, що підтверджується сповіщенням підписаним командиром в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр).
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2024р. №311 солдата ОСОБА_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, з 17 жовтня 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
21 лютого 2025 року оператор інженерно-саперних загороджень інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 визнаний безвісти зниклим, під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Синьківка Купянського району Харківської області внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 4495 від 21.02.2025 року, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.03.2025 №618 м. Куп`янськ, військовослужбовець, оператор 3 відділення інженерних загороджень взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 вважається таким, що 21.02.2025 року зник безвісти під час захисту Батьківщини в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації, виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_5 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 №227/228/дск від 10.02.2025 в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської облаті за особливих обставин.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від батьків ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 .
Мати чоловіка, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Чорткові Тернопільської області віці 66 років. Копію свідоцтва про смерть від 08.04.2024р., виданого Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області.
Згідно Витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері « ОСОБА_6 », 22 липня 1993 року Полівецькою сільською радою Чортківського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Даний шлюб був розірваний 13 жовтня 1998 року Чортківським міськрайонним відділом ДРАЦС.
Батька у чоловіка не було, з його слів мати зазначила в графі батьком - вигадану особу, вказавши своє прізвище « ОСОБА_6 », а ім`я та по батькові з її слів. Батька свого чоловік ніколи не бачив, не знав, мати виховала його сама. Відомості про батька були вказані згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за прізвищем матері, ім`я та по-батькові за її вказівкою). Доступ до даної інформації є у відповідачів у справі.
Після смерті матері чоловік позивача не встиг оформити свої спадкові права та проходячи військову службу оформив на її ім`я довіреність, яка видана в м. Кам`янець - Подільський 09 вересня 2024 року ОСОБА_2 , згідно якої він надав повноваження ОСОБА_1 бути його представником в будь яких підприємствах, установах організаціях, зокрема і з питань спадкування після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .
21 жовтня 2026 року ОСОБА_1 звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України із заявою про нарахування та виплату мені грошового забезпечення, як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зниклого безвісти 21.02.2025 року, поблизу н.п. Синьківка Куп`янського району Харківської області, з яким рішенням суду підтверджено факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, надавши відповідний пакет документів, передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», згідно вимог законодавства, починаючи з дня його зникнення безвісти - з 21.02.2025 року та до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військового безвісно відсутнім чи оголошення померлим, але не довше як до дня остаточного виключення його зі списків особового складу військової частини. Моя заява ІНФОРМАЦІЯ_4 була скерована командиру в/ч НОМЕР_1 .
21 грудня 2025 року за вих. № 5295 військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 ) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на вихідну заяву від 22.10.2025р. №1702/4059 надано відповідь за її заявою. Згідно якої було повідомлено про те, що пакет документів отримано та опрацьовано. Для виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 заявнику - ОСОБА_1 відсутні підстави. Військова частина у своїй відповіді послалась на відсутність особистого розпорядження її чоловіка на випадок його зникнення безвісти або полону, а також на відсутність свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, які підтверджують дійсність зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
З даною відповіддю позивач не згідна, вважає її протиправною, а дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті частки грошового забезпечення, відповідно до вимог законодавства, як дружині військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким ми спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, та який зник безвісти 21.02.2025 року, неправомірними, тому ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, а тому звернулась за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Відповідно до частин 1-2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття шлюбу визначено статтею 21 Сімейного кодексу України.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь- якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 05.09.2025р. по справі №608/542/25 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , який зник безвісти 21.02.2025 р. однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 14 вересня 2021 року по 21 лютого 2025 року (справа розглядалась за участю сторін Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр.)
Відповідно до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Як видно з матеріалів справи, за зверненням позивача, до Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області 24 лютого 2025 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025211110000096 від 24.02.2025 за ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 24.02.2025 року, мене зазначено як заявника, потерпілу (витяг надається).
Також ОСОБА_1 Чортківським РУП ГУНП в Тернопільській області вручено повідомлення про початок досудового розслідування від 25 лютого 2025 року внесеного ОСОБА_9 , слідчим СВ Чортківського РУП до ЄДРДР за № №12025211110000096 від 24.02.2025 року.
ОСОБА_1 було допитано як потерпілу у кримінальному провадженні №12025211110000096 від 24.02.2025 року, яке внесено в ЄРДР за фактом безвісти зникнення ОСОБА_2 . За заявою позивача було внесено відомості до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та одержано відповідний Витяг за № 20260119-1639 від 19.01.2026 Міністерством внутрішніх справ України, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин з 12.04.2025р. Цей витяг сформованого на підставі заяви Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 1846 від 24.02.2025. Також витяг містить відомості про кримінальне провадження, в рамках якого проводиться розшук Чортківським районним управлінням поліції ГУНП в Тернопільській області, а саме: від 24.02.2025 №12025211110000096.
23 жовтня 2025 року слідчим відділом Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області було винесено Постанову про визнання потерплим, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано потерпілою по кримінальному провадженні №12025211110000096.
Також позивач зверталася в Управління з питань осіб зниклих безвісти за особливих обставин (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10) щодо пошуку її чоловіка.
Відповідно до Картки соціально-демографічних даних військовослужбовця (сторінка 8 з 31 з особової справи) військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, у графі соціальний стан сім`ї зазначено: дружина ОСОБА_1 , 1977 р.н. жителька АДРЕСА_2 .
Згідно витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-65-0048 сформовано в електронному кабінеті заявника 06.03.2025 року на підставі запиту особи: ОСОБА_1 внесено відомості про особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , облікова категорія: пошук особи.
Також позивачу як дружині зниклого безвісти військоволужбовця ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_1 було направлено матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 №450 за фактом зниклого безвісти військовослужбовця, ОСОБА_2 та втрати інвентарного військового майна служби засобів ближнього бою та розвідки автомат АК-74 № НОМЕР_9 , прошито та пронумеровано на 40 (сорока) сторінках. В даному Акті зазначено про те, що солдат ОСОБА_2 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді оператора 3 відділення інженерних загороджень взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 . 21.02.2025р. перебував у складі зведеної групи військовослужбовців, в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області, виконуючи бойове завдання. Близько 09.20 год. противник провів штурмові дії в результаті чого солдат, ОСОБА_2 отримав поранення, ймовірно несумісне з життям. Проведення евакуаційних заходів унеможливлене по причині високої інтенсивності бойових дій на даній ділянці, в зв`язку з чим солдат, ОСОБА_2 вважається таким що зник безвісти. Службове розслідування за фактом зниклого безвісти військоослужбовця та втрати інвентарного військового майна служби засобів ближнього бою та розвідки автомата АК-74 № НОМЕР_9 вважається завершеним. Також відповідно до результатів проведення службового розслідування, серед іншого наказано також начальнику служби - головному бухгалтеру фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 здійснювати нарахування та виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 .
Щодо організації пошуку чоловіка позивач зверталася до Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу ЗСУ, однак її було повідомлено про те, що реалізація пошукових заходів українськими пошуковими групами з огляду на тимчасову окупацію, неможлива. Позивачем були скеровані відповідні заяви щодо пошуку чоловіка до Міністерства оборони України, Кабінету Міністрів України, президенту України. По мірі своїх можливостей вживає всіх заходів щодо пошуку та повернення її чоловіка.
Частина 5 статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 2 Закону №2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону). У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Згідно із пп. 1 п. 1 ст. 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 11 частини 6 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.
Згідно з частиною 6-1 статті 18 Закону №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.
Відповідно абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884).
Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).
Пунктом 3 Порядку №884 встановлено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Пунктом 7 Порядку №884 передбачено, що виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року. Зокрема право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця мають дружина (чоловік), а в разі її (його) відсутності - повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним), або законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батьки військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Таким чином, частина 6 статті 9 Закону №2011-XII і пункт 7 Порядку №884 конкретизують коло осіб сім`ї військовослужбовця, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зокрема, таке право має дружина зниклого безвісти військовослужбовця.
Згідно п.5 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку №260).
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за безвісно відсутнім військовослужбовцем зберігаються виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Така виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти членам його сім`ї за їх заявою на ім`я командира військової частини. Командир військової частини розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
Статтею 10 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII), зокрема визначено, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Разом з тим, правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулює Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" від 12.07.2018 №2505-VIII (далі - Закон №2505-VIII).
Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.
Відповідно до абз. 2, 10 ч. 1 ст. 1 Закону №2505-VIII близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі; особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
З аналізу викладеної норми вбачається, що в разі зникнення безвісти військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які пропали безвісти під час проходження військової служби.
Згідно із ст. 4 Закону №2505-VIII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.
Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.
Міноборони, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону №2505-VIII члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Визначальним критерієм належності особи до члена сім`ї, є факт спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, а кровні зв`язки - вторинні. Факт спільного проживання та побуту може доводитися різними доказами.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.
Статтею 1 Закону № 2505-VIII до кола близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин відносяться також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Отже, державна реєстрація шлюбу встановлена перш за все для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Натомість відсутність факту державної реєстрації шлюбу не спростовує наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 взаємних прав та обов`язків членів сім`ї, які спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто фактично були подружжям.
За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачці частки грошового забезпечення. ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 зниклого безвісти військовослужбовця, як дружина з якою він спільно проживав однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 21.02.2025 року та до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військового безвісно відсутнім чи оголошення померлим.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення, з урахуванням оцінки суду.
З огляду на зазначене, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та для дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства і вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено у виплаті грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 його дружині, а тому дії Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр) Міністерства оборони України, щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , починаючи з 21.02.2025 року.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами не доведено правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1065.00 грн. згідно квитанції від 27.02.2026.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр) Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр.) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, з дня зникнення безвісти, а саме з 21 лютого 2025 року та до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ОМБр.) сплачений судовий збір в розмірі 1065 грн (одна тисяча шістдесят п`ять) 00 копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ); 
відповідач:
- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 ); 
- Міністерство оборони України (місцезнаходження/місце проживання: просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049 код ЄДРПОУ 00034022); 
третя особа:
- ІНФОРМАЦІЯ_9 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_11 ) .
Головуючий суддя Подлісна І.М.