Справа № 604/324/26
Провадження № 2/604/339/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року селище Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі 
головуючого судді Федорович І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї непрацездатної повнолітньої доньки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої доньки з інвалідністю, -

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції сторін.
13 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї непрацездатної повнолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю І групи (підгрупа А), у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з дня подання цієї позовної заяви. 
В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 08.11.2022 розірваний рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області. Від шлюбу мають четверо дітей: син ОСОБА_4 , 1994 р.н.; дочка ОСОБА_5 , 1997 р.н., син ОСОБА_6 1999 р.н., та дочка ОСОБА_7 , 2007 р.н, яка має першу групу інвалідності з дитинства, підгрупи А, безстроково. Позивачка посилається на те, що повнолітня донька є особою з інвалідністю, є непрацездатною, потребує постійного матеріального забезпечення, її потреби у зв`язку з повноліттям лише збільшилися, а власних коштів позивача недостатньо для належного її утримання. У свою чергу, Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Позивачка зазначила, що Відповідач є працездатним і фінансово забезпеченим, є самозайнятою особою і займається підприємницькою діяльністю, інших утриманців не має, на серйозні захворювання не страждає, військову службу не проходить.
Позивачка також звертає увагу, що у звязку зі здійсненням щоденного догляду за дочкою, вона не працює і єдиним доходом була державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю.
Відповідач відзив на позов не подав.
Процесуальні дії та рішення суду.
Ухвалою від 20 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення зазначених у ній недоліків.
01 квітня 2026 року надійшла заява щодо виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 02 квітня 2026 року після уснення Позивачем недоліків позовної заяви суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
07 травня 2026 року надійшла заява від Позивачки про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій валюті, а саме 8000 (вісім тисяч) гривень щомісячно.
У призначене судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повідомлений судовою повісткою через установу поштового зв`язку за місцем реєстрації та за фактичним місцем проживання, повідомленим позивачкою. Однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній». Разом з тим, суд вживав заходів для додаткового повідомлення Відповідача альтернативними засобами телефонного зв`язку за номером телефону, повідомленим позивачкою. 
Відповідач жодних заяв та заперечень не подавав.
Враховуючи наведене, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів у справі та ухвалити заочне рішення у справі.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу не проводиться у зв`язку з неявкою учасників справи.
Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження.
Сторони перебували у шлюбі. 
08 листопада 2022 року Підволочиський районний суд Тернопільської області ухвалив заочне рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами.
20 вересня 2007 року за період шлюбу у сторін народилася дитина – ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.2007).
Дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Дитина ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю у АДРЕСА_2 , , що підтверджується актом обстеження від 09.04.2026 відповідно до Довідки ДП «Авторитет Плюс» ПП «Східний масив» від 09.04.2026.
Дитина сторін - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою, є особою з інвалідністю, має першу групу інвалідності, підгрупи А, безстроково, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №160/26/223/В від 02.02.2026 та іншими медичними документами, долученими до матеріалів справи (виписки з медичної карти, медичні заключення, консультативні висновки спеціалістів, медичним висновком про дитину – інваліда віком до 18 років № 194 від 20 вересня 2025 року). Інвалідність першої групи встановлено 20.09.2025 (Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.02.2026). 
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2022 року було присуджено аліменти з Відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
З відповідача стягувалися аліменти до досягнення повноліття донькою.
З матеріалів справи вбачається, що повнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки.
Позивачка не працює, подала відомості з Пенсійного фонду України як застрахована особа про отримання державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.
Відповідач не надав суду доказів на підтвердження власної неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки з інвалідністю.

Норми права, які підлягають до застосування.
За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина перша статті 191 СК України).
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197, 198 цього Кодексу. 
У Рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 Конституційного Суду України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», Суд вказав, що воно ґрунтується на положеннях, передбачених частиною третьою статті 75 СК України, який відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний» (абзац перший підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Мотивація та висновок суду.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачка звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки. У свою чергу, Відповідач не заперечив та не спростував своєї неможливості таку допомогу надавати.
Суд беззаперечно встановив, що ОСОБА_2 є повнолітньою дитиною батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вона є особою з інвалідністю 1 групи (інвалідність з дитинства), вона є непрацездатною, потребує постійного стороннього догляду у звязку з обмеженими функціями життєдіяльності, а відтак не може сама забезпечити собі належне утримання, тому потребує додаткового утримання батьків. Зазначений стан особи є стійким, передбачає серйозні ступені обмеження усіх критеріїв життєдіяльності, є невиліковним і не передбачає покращення, що виключає здатність дитини до самостійного забезпечення свого існування.
Щодо потреби в матеріальній допомозі - суд зазначає таке. Розмір пенсії по інвалідності є явно недостатнім для забезпечення потреб повнодітньої особи з інвалідністю, а її стан здоров`я зумовлює необхідність значних і постійних витрат на лікування, реабілітацію, спеціальний догляд та супровід. Чим тяжчий стан здоров`я дитини (особи), то більших матеріальних витрат потребує її утримання, а тому така дитина потребує більших коштів. Суд вважає потребу дитини в матеріальній допомозі доведеною.
Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину за статтею 198 СК України виникає за наявності сукупності трьох умов: непрацездатності повнолітньої дитини; потреби такої дитини в матеріальній допомозі; можливості батьків надавати таку допомогу. Суд вважає, що у цій справі наявні всі три умови.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної понолітньої доньки, особи з інвалідністю, у твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.03.2026, тобто з моменту звернення позивача до суду.
Розподіл судового збору.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнений законом (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1 331 грн. 20 коп. судового збору.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 142, 247, 263-265, 268, 280,281,352, 430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї непрацездатної повнолітньої доньки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої доньки з інвалідністю - задоволити.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання непрацездатної повнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа з інвалідністю І групи, підгрупа А, аліменти в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 13 березня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок. (Одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA908999980313111256000026001, Код бюджетної класифікації:22030106, призначення платежу: судовий збір).
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка діє в інтересах своєї непрацездатної повнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (особа з інвалідністю І групи, підгрупа А), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складено у відсутності сторін, без проголошення - 06.07.2026.
Суддя І. В. Федорович