ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року
м. Київ
справа № 752/15220/23
провадження № 61-11971св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національний природний парк «Голосіївський», державний реєстратор Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянський Дмитро Вікторович,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду 
м. Києва, у складі судді Кордюкової Ж. І., від 28 листопада 2024 року, постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Саліхова В. В., 
Євграфової Є. П., Левенця Б. Б., від 04 вересня 2025 року та касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2023 року заступник керівника Київської міської прокуратури Рябенко М. В. в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національний природний парк «Голосіївський» (далі - НПП «Голосіївський»), державний реєстратор Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянський Д. В., про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Позовні вимоги прокурор обґрунтував тим, що на земельній ділянці комунальної власності, площею 723,69 га, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, 29 серпня 2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на садовий будинок літ. «А», загальною площею 12,3 кв. м, із зазначенням адреси: 
АДРЕСА_1 .
3. Для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості державному реєстратору подано: 1) довідку ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01 серпня 2017 року про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та власником садово-дачного будинку 
АДРЕСА_2 ; 2) лист Голосіївської районної державної адміністрації від 21 вересня 2010 року про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки; 3) технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений 04 серпня 2017 року ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 .
4. Прокурор вказує, що довідка ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» 
не є підставою виникнення права власності (не породжує права власності).
5. Київською міською прокуратурою встановлено, що Київська міська рада не приймала рішень про надання у власність чи користування земельної ділянки на АДРЕСА_1 . За даними міського земельного кадастру земельні ділянки за вказаною адресою не обліковуються.
6. Департаментом земельних ресурсів КМДА також повідомлено, що ОСОБА_1 10 серпня 2015 року звертався до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою 
щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0665 га, на АДРЕСА_1 для ведення садівництва. За результатами розгляду вказаного клопотання ОСОБА_1 повідомлено про неможливість розгляду порушеного ним питання по суті, оскільки відведення земельної ділянки має бути погоджено з НПП «Голосіївський», а крім того ця ділянка належить до існуючого парку «На схилах Мишоловського яру».
7. Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а в реєстрі адрес м. Києва відсутні відомості щодо документу про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси: АДРЕСА_1 .
8. Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» за адресою: АДРЕСА_1 , нерухоме майно на праві власності не реєструвалось, проте, за вказаною адресою проводилась технічна інвентаризація садового будинку в садовому товаристві «Гайок-МІ» станом на 03 вересня 2010 року.
9. Відповідно до відомостей, зазначених в технічному паспорті на садовий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому станом на 
03 вересня 2010 року Київським міським БТІ, садовий будинок літ. «А» є об`єктом самочинного будівництва; документи про відведення земельної ділянки, а також розпорядження про присвоєння поштової адреси в БТІ не надані. Відповідно до експлікації приміщень до плану вказаного садового будинку, самовільно зведена площа приміщень складає 12,3 кв. м. Рік побудови садового будинку - 2007 рік.
10. Відомості, зазначені у вказаному технічному паспорті, повністю дублюють відомості, які були зазначені в технічному паспорті на цей же будинок, виготовленому у 2010 році Київським міським БТІ, окрім року побудови (зазначено не 2007, а 1991 рік), а також відсутні відмітки про самочинне будівництво об`єкту та відсутність документів щодо відведення земельної ділянки і про присвоєння поштової адреси.
11. Той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, зокрема частина ділянки, що межує з АДРЕСА_3 , була вільна від забудови, підтверджено супутниковими знімками.
12. Оглядом садового будинку АДРЕСА_1 встановлено, що будинок має стіни виготовлені з дерева темного кольору, та плоску покрівлю, яка зверху покрита металевими листами. Будинок розташований на залізобетонних стовпчастих опорах (блоках). Фасадна частина будинку огороджена з боку АДРЕСА_1 металевою сіткою з дерев`яними стовпцями у вигляді паркану.
13. Отже, наразі за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці територіальної громади наявна чинна реєстрація права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а також побудовано садовий будинок та облаштовано паркан, внаслідок чого інтереси держави щодо безперешкодного користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду порушені та мають бути поновлені.
14. Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором, то Київська міська рада з 2015 року була обізнана про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , які чиняться ОСОБА_1 , а з 2019 року про наявність реєстрації права власності ОСОБА_1 на садовий будинок.
Крім того, НПП «Голосіївський» листом від 04 листопада 2022 року повідомив Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, зокрема про розміщення на земельній ділянці комунальної власності нерухомого майна з порушенням вимог чинного законодавства.
15. Однак, будучи обізнаною про відсутність законних прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 , Київська міська рада не вживає заходів щодо захисту прав та інтересів держави.
16. Київська міська прокуратура зверталась до Київської міської ради з листом, в якому додатково повідомляла про порушення відповідачем чинного законодавства та пропонувала надати інформацію про вжиті заходи щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні територією природно-заповідного фонду.
17. На цей лист, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повідомив, що Київською міською радою не вживались заходи цивільно-правового характеру з порушених питань. Цим же листом Департамент, з метою захисту інтересів територіальної громади 
м. Києва просив прокурора звернутись до суду в інтересах Київської міської ради.
18. Посилаючись на викладене, прокурор просив суд усунути перешкоди власнику - територіальній громаді м. Києва, в особі Київської міської ради, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, шляхом:
- скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 36846077 від 31 серпня 2017 року та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 1339458180000, номер запису про право власності 22104242), з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього;
- зобов`язання ОСОБА_1 знести об`єкт самочинного будівництва - садовий будинок, загальною площею 12,3 кв. м, розташований на АДРЕСА_1 , а також демонтувати паркан, яким огороджена земельна ділянка навколо садового будинку за вказаною адресою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
19. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 
2024 року позов задоволено. Усунуто перешкоди власнику - територіальній громаді м. Києва, в особі Київської міської ради, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, шляхом:
- скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 36846077 
від 31 серпня 2017 року та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 1339458180000, номер запису про право власності 22104242), з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього;
- зобов`язання ОСОБА_1 знести об`єкт самочинного будівництва - садовий будинок, загальною площею 12,3 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 , а також демонтувати паркан, яким огороджена земельна ділянка навколо вказаного садового будинку.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
20. Суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог. Відхиляючи доводи заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначив, що прокурор звернувся до суду з позовом, вимоги якого спрямовані на усунення порушення, яке триває на час звернення з позовом, тому на такий позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки його можна подати в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
21. Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності на це майно скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог прокурора. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 28 листопада 2024 року залишено без змін.
22. Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог. Водночас апеляційний суд вказав, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності на це майно не є належним способом захисту порушених прав, оскільки їх задоволення не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
23. У цій справі належними вимогами, які може заявити особа, - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна.
24. Вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
25. У касаційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання вчинити певні дії, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
26. У касаційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури Рябенко М. В. просить скасувати постанову Київського апеляційного суду 
від 04 вересня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію, залишивши в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
27. 22 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року.
28. 30 вересня 2025 року заступник керівника Київської міської прокуратури Рябенко М. В. подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року
29. Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 752/15220/23, які у жовтні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
30. Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 .
31. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
32. Підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1  зазначає пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та пункту 12 розділу X Перехідних положень ЗК України.
33. Стверджує, що оскільки у позовній заяві власником земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, зазначена територіальна громада м. Києва замість Українського народу, а земельна ділянка як об`єкт права власності Українського народу в силу закону не може перебувати у власності територіальної громади та перебуває у державній власності, тому позов не підлягає задоволенню через неналежно обраного прокурором позивача. Негаторний позов може пред`явити тільки дійсний власник майна, який зазнає перешкод у користуванні або розпорядженні ним.
34. Зауважує, що на момент подання прокурором негаторного позову земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, не могла перебувати у власності територіальної громади м. Києві.
35. Підставою касаційного оскарження судового рішення прокурор зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, 
від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18, від 18 вересня 2024 року у справі № 914/1785/22, постановах Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 915/1268/23, від 12 лютого 2025 року у справі № 904/2750/23 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
36. Вказує, що у ОСОБА_1 відсутній документ, що посвідчує речове право на землю. Рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1 не приймалось, а тому відкриття в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу по вказаному об`єкту та реєстрація права власності на нього за відповідачем є незаконними.
37. Реєстрація права власності на об`єкт нерухомості, на земельній ділянці, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, істотно обмежує права власника землі, яким є Київська міська рада. При цьому державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права власності відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правомочності розпоряджатися своєю земельною ділянкою.
38. Наголошує, що державна реєстрації будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження прав власника землі.
39. Вважає, що у цьому випадку скасування державної реєстрації на самочинне будівництво є необхідним для поновлення прав власника земельної ділянки, оскільки таким чином усуваються перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою, спричиненні самим фактом реєстрації «обтяження» у вигляді об`єкту нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці. Без скасування державної реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт порушене право територіальної громади міста на землю не буде відновлене і це обмежуватиме реалізацію прав власника.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
40. У квітні 2025 року прокурор подав відзив на касаційну скаргу 
ОСОБА_1 , в якому вказує на помилковість доводів заявника. 
41. Наголошує, що оскільки єдиним власником земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, є територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради, тому саме цей орган є належним позивачем у справі. 
42. Звертає увагу, що обставини належності спірної земельної ділянки територіальній громаді м. Києва вже встановлені Верховним Судом при розгляді справи № 910/20180/23.
Інші процесуальні звернення, подані до Верховного Суду
43. У грудні 2025 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в яких наполягає на обґрунтованості доводів свої скарги та не погоджується з доводами відзиву прокурора.
Обставини справи, встановлені судами
44. Указом Президента України від 27 серпня 2007 року № 794/2007 
(зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30 жовтня 
2008 року № 976/2008) на території м. Києва створено НПП «Голосіївський».
Площу земель зазначеного парку встановлено у розмірі 4 525,52 га, в тому числі 1 879,43 га земель, що надаються НПП «Голосіївський» у постійне користування.
45. Рішенням Київської міської ради від 26 січня 2012 року № 69/7406 надано НПП «Голосіївський» у постійне користування земельні ділянки, загальною площею 1 888,18 га, для експлуатації та обслуговування НПП «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі ділянку, загальною площею 
723,69 га, - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га).
46. Право постійного користування земельною ділянкою, площею 723,69 га, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, зареєстровано за НПП «Голосіївський» 13 січня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
47. На земельній ділянці комунальної власності, площею 723,69 га, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, знаходиться садовий будинок літ. «А», загальною площею 12,3 кв. м, із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 , право власності на який 29 серпня 2017 року зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1339458180000.
48. Підставою внесення вказаного запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно зазначено рішення державного реєстратора 
КП «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36846077 від 31 серпня 2017 року.
В матеріалах реєстраційної справи наявна довідка ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 01 серпня 2017 року про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та власником садового (дачного) будинку 
АДРЕСА_2 .
49. Державному реєстратору також було надано лист Голосіївської районної державної адміністрації від 21 вересня 2010 року про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки та технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений 04 серпня 2017 року ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 .
50. У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення садівництва.
51. 12 жовтня 2015 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив ОСОБА_1 про те, що питання відведення земельної ділянки має бути погоджено з НПП «Голосіївський» та внесено відповідні зміни в рішення Київської міської ради від 19 липня 2005 року № 806/3381, а тому порушене ним звернення не може бути розглянуте по суті.
52. Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією, не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_4.
53. 24 травня 2023 року НПП «Голосіївський» складено акт № 31/2-08-03/2023 про порушення природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд України, у якому зазначено, що на території земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 виявлено ряд споруд та об`єктів: садові будинки, металеві контейнери без фундаменту, вбиральні, теплиця, сарай, альтанка.
54. Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом 
№ 055-4499 від 21 червня 2023 року повідомив, що в реєстрі адрес у м. Києві відсутні відомості про документ щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси АДРЕСА_1.
55. За даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» у м. Києві по АДРЕСА_1, нерухоме майно на праві власності не реєструвалось. За цією адресою проводилась технічна інвентаризація садового будинку в СТ «Гайок-МІ» станом на 03 вересня 2010 року.
56. За інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, до квітня 
2009 року земельна ділянка на території НПП «Голосіївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено.
57. Відповідно до протоколу огляду садового будинку АДРЕСА_1 від 24 липня 2023 року встановлено, що будинок має стіни, виготовлені з дерева темного кольору, та плоску покрівлю, яка зверху накрита металевими листами. Будинок розташований на залізобетонних стовпчастих опорах (блоках). Фасадна частина будинку огороджена з боку 
АДРЕСА_1 металевою сіткою з дерев`яними стовпцями у вигляді паркану.
58. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 0570202/1-6208 
від 15 травня 2023 року повідомив, що за даними міського земельного кадастру земельна ділянка на АДРЕСА_4 не обліковується. Київська міська рада рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування за поданням Департаменту не приймала. Інформація щодо державної реєстрації речових прав на неї у Департаменті відсутня.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
59. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
60. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
61. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
62. Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
63. Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
64. Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
65. Відповідно до статті 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.
66. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
67. За змістом частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
68. Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
69. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша 
статті 391 ЦК України).
70. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
71. Частинами першою, другою статті 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
72. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
73. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил 
(частина перша статті 376 ЦК України).
74. Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
75. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 111-113 постанови 
від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 вказала: «Якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного статтею 376 ЦК України (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка його побудувала, або за власником земельної ділянки), є такою, що не відповідає вимогам цієї статті. Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені статтею 376 ЦК України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається.
За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно».
76. У постанові від 17 грудня 2025 року у справі № 908/2388/21 Велика Палата Верховного Суду підтвердила ці висновки, зазначивши, що належним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, є вимога про знесення об`єкта самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України.
77. Таким чином, усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої у спорах про знесення об`єкта самочинного будівництва заявлені позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора є неналежними та такими, що не спрямовані на реальний захист прав та інтересів позивача.
78. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що садовий будинок літ. «А», загальною площею 12,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва, оскільки побудований на земельній ділянці природно-заповідного фонду, яка не була відведена для цієї мети.
79. Довідка Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01 серпня 2017 року, на підставі якої за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва, не є підставою виникнення права власності.
80. Крім того, адрес - АДРЕСА_1 , об`єктам нерухомого майна не присвоювалась, відомості про неї в реєстрі адрес відсутні.
81. Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ефективним способом захисту порушених прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією землею є знесення самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України.
82. Право Київської міської ради, яка діє в інтересах територіальної громади, звільнити земельну ділянку природно-заповідного фонду від самочинно збудованих будівель та споруд, з огляду на доведену незаконність набуття відповідачем права власності на спірну будівлю, є пропорційним втручанням у право власності ОСОБА_1 з дотриманням балансу між інтересами територіальної громади м. Києва та інтересами відповідача.
83. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, не може перебувати у власності територіальної громади, а позов не може бути задоволено через неналежного позивача, є помилковими.
84. Апеляційний суд правильно звернув увагу, що підставою виникнення права власності територіальної громади м. Києва на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, якою перешкоджає користуватись та розпоряджатись відповідач, є Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, з дня набрання ним чинності, землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.
85. Крім того, у спірних правовідносинах обставини щодо Київської міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади м. Києва, як власника спірної земельної ділянки, встановлені у справі № 910/20180/23 за позовом 
ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про надання земельних ділянок НПП «Голосіївський» (пункти 64, 65 постанови Верховного Суду від 04 грудня 2024 року) та не спростовані ОСОБА_1 у межах розглядуваної справи.
86. Аргументи касаційної скарги  ОСОБА_1 про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах положень статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та пункту 12 розділу X Перехідних положень ЗК України, на правильність висновків судів не впливають.
87. Колегія судів також відхиляє доводи касаційної скарги прокурора про те, що у цьому випадку без скасування державної реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт право територіальної громади на землю не буде відновлене.
88. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 137, 138 постанови 
від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 вказала, що якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).
89. У справі, що переглядається, апеляційний суд наголосив, що відкриття в Державному реєстрі прав розділу по об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1 та реєстрація права власності на нього за ОСОБА_1 є незаконними, оскільки у відповідача відсутній документ, що посвідчує речове право на землю, а рішення про присвоєння поштової адреси вказаному об`єкту нерухомого майна уповноваженими органами не приймалося.
90. За цих обставин висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 
2020 року у справі № 916/1608/18, від 26 січня 2021 року у справі 
№ 522/1528/15, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, 
від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18, від 18 вересня 2024 року у справі № 914/1785/22, постановах Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 915/1268/23, від 12 лютого 2025 року у справі № 904/2750/23, на які прокурор посилається у касаційній скарзі.
91. Інші доводи касаційних скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
92. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
93. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
94. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
95. В межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суд першої інстанції з врахуванням змін, внесених за наслідком апеляційного перегляду справи, та апеляційний суд ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
96. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги  ОСОБА_1 та заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення.
2. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 
2024 року з врахуванням змін, внесених за наслідком апеляційного перегляду справи, та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович