ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/3609/26
Пров. №2/766/8962/26 

08 травня 2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Зацепілін В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" до  ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
встановив:

АТ "Перший Український Міжнародний банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в розмірі 15738,3 грн, мотивуючи позов тим, що внаслідок несанкціонованого доступу до банківської системи з рахунку клієнта банку ОСОБА_2 04.02.2025 р. здійснена неналежна операція на суму 15738,30 грн. Після повідомлення клієнтом ОСОБА_2 про здійснення вказаної операції банком повернуто ОСОБА_2 за рахунок власних коштів вказану суму. Банк звернувся з відповідної заявою до поліції та розпочато досудове розслідування. В порядку досудового врегулювання спору банком здійснено запити та встановлено, що кошти були перераховані на банківську картку, приєднану до рахунку, відкритому на відповідача ОСОБА_3 . Оскільки від відповідача кошти за неналежну платіжну операцію не надійшли, просить в порядку ст. 1212 ЦК України щодо повернення коштів. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав.
За ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Абзацем другим визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Повідомлення відповідача відбувалось шляхом надіслання йому судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка останньому вручені не була та повернута з відміткою «адресат відсутній».
За змістом п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
На підстави заяви № 24834161 від 20.09.2019 та заяви № А24834161 від 06.03.2023 на зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, громадянину ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, що підтверджено копіями заяви ОСОБА_2 № 24834161 від 20.09.2019 та заяви № А24834161 від 06.03.2023 на зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб
З Виписки по рахунку ОСОБА_2 IBAN: НОМЕР_1 та звіту по транзакціях цього рахунку за період часу з 04.02.2025 по 15.02.2025 вбачається, що 04 лютого 2025 року невідома особа, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману - несанкціонованого доступу до автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування АТ «ПУМБ» - мобільного застосунку «Pumb Online» та рахунку клієнта, авторизації в застосунку «Pumb Online» від імені клієнта та несанкціонованого втручання в роботу застосунку з рахунку клієнта АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 IBAN: НОМЕР_1 здійснено одну неналежну платіжну операцію з переказу грошових коштів в сумі 15738,30 грн. Неналежна платіжна операція в сумі 15738,30 грн, була здійснена без законних підстав на рахунок неналежного отримувача за платіжною карткою № НОМЕР_2 (000847), яка емітована АТ «ВСТ Банк» ( МФО 307123, ЄДРПОУ 26237202), за наступними реквізитами: з рахунку в АТ «ПУМБ» IBAN: НОМЕР_1 2025-02-04 11:02: НОМЕР_3 E5522696 www.ipay.ua p2p.
Платіжною інструкцією № 27240_1 від 12.02.2025 про відшкодування клієнту АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 викрадених грошових коштів підтверджено, що 12 лютого 2025 року після повідомлення клієнта ОСОБА_2 на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення 04 лютого 2025 року з його рахунку неналежної платіжної операції та проведеної Банком перевірки, грошові кошти повернуті на рахунок клієнта ОСОБА_2 за рахунок власних коштів Банку, що підтверджується платіжною інструкцією.
10 грудня 2025 року з метою досудового врегулювання спору, Позивач
звертався до надавача платіжних послуг - АТ «ВСТ Банк», з листом вих. № KHO14.5.2/951 «БТ» від 10.12.2025 із проханням розглянути можливість повернення коштів з рахунку неналежного отримувача, на який 04 лютого 2025 року виконана неналежна платіжна операція з рахунку клієнта ОСОБА_2 , а також щодо повідомлення неналежного отримувача про неналежну платіжну операцію та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну операцію про повернення коштів неналежному платнику.
Крім того, в зазначеному листі для подальшого захисту порушених прав у разі відмови неналежного отримувача коштів в їх поверненні, Банк зазначив про намір звернення до суду з позовом та просив АТ «ВСТ Банк» надати наявну інформацію стосовно неналежного отримувача, а саме: прізвища, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце реєстрації, номери рахунку на який 04 лютого 2025 року зараховані кошти за неналежною платіжною операцією.
24 грудня 2025 року надійшла відповідь АТ «ВСТ Банк» від 24.12.2025 за вих. № 04/1/14605 на вищенаведений лист, в якому АТ «ВСТ Банк» повідомив, що вказаний платіж зарахований на карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ), приєднану до рахунку № НОМЕР_5 , який був відкритий на ім`я ОСОБА_1 та вказав наступні дані ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .
Також АТ «ВСТ Банк» проінформував, що БПК № НОМЕР_2 (000847, заблоковано, грошові кошти виведені на інші банківські установи. 22 грудня 2025 року на адресу реєстрації ОСОБА_1 надісланий інформаційний лист про одержання помилкового платежу та надані реквізити для повернення коштів.
Крім того, 24 серпня 2024 року на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.08.2024 ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_7 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. Грошові кошти на вказаному рахунку відсутні.
У зв`язку з тим, що кошти за неналежною платіжною операцією від Відповідача не надійшли, Позивач направив лист-вимогу за вихідним № KHO14.5.2/1003 від 29.12.2025, яким повідомив Відповідача за адресою місця реєстрації та проживання про неналежну платіжну операцію, яка здійснена 04 лютого 2025 року на його рахунок в АТ «ВСТ БАНК» з рахунку клієнта АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 , та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну/платіжні операції про повернення коштів.
Згідно до наявної інформації у трекінгу «Укрпошта», ця вимога повернута з причин «Не вручення, за закінченням терміну зберігання».
Станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду, безпідставно отримані Відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 15738,30 грн, у добровільному порядку Банку не повернуто.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою та третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Пунктами 42, 43, 44 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, основні терміни, згідно яких:
- неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;
- неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;
- неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно).
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно аналізу ст. 1212-1215 ЦК України грошові кошти на які був здійснений помилковий переказ внаслідок рахункової помилки та відсутності добровільності на операцію переказу підлягають поверненню як безпідставно набуті грошові кошти (майно).
Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Як визначено у статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно ч.1, 3 ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги», неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до ч. 15 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги», у разі ненадходження коштів від неналежного отримувача надавач платіжних послуг має право на їх відшкодування у судовому порядку.
Відповідно до Правового Висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 (провадження № 61-8954св24), для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, натомість важливий факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Обов`язок набувача повернути безпідставно набуте майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності.
Враховуючи наведені обставини та норми права, суд вважає, що позивачем АТ «ПУМБ» обраний правильний, ефективний спосіб судового захисту та поновлення його прав із посиланням на норми ст. 1212 ЦК України. Оспорювана сума позовних вимог АТ «ПУМБ» (Позивача) до неналежного отримувача - Відповідача ОСОБА_1 у сумі 15738,30 грн вважається отриманою Відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, cвобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.
За частиною 1 та 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем доказів на спростування викладених позивачем обставин не надано.
Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач відповідачем безпідставно отримано 15738,3 грн, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову.
Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2662,40 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складено 08.05.2025 року.
Керуючись ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд
вирішив:

Позов Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" до  ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" (адреса місця знаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070; м. Київ, код ЄДРПОУ 14282829) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 15738,30 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять вісім грн тридцять коп.). 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" (адреса місця знаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070; м. Київ, код ЄДРПОУ 14282829) судові витрати у вигляді суми сплаченого судовий збору в розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн сорок коп.).
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	О.  В.  Ус