Справа № 366/1504/26
Провадження № 3/366/820/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., за участю: прокурора – Сергієнко І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
09 червня 2026 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу № 197 про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП від 03.06.2026:
ОСОБА_1 , припинивши з 14.07.2025 діяльність на посаді старшого водія 41 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, маючи звання «головний майстер-сержант служби цивільного захисту», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав 01.04.2026 о 17 год. 26 хв. декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік (після звільнення) шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, фактичні обставини викладені в протоколі підтвердив та щиро розкаявся у скоєному.

Прокурор Сергієнко І.В. у судовому засіданні підтримала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та пояснила, що згідно з інформацією, розміщеною у публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 з 2016 року щорічно подавав зазначені декларації, що свідчить про його обізнаність з вимогами та порядком декларування. Просила суд ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). 

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`ясувавши думку прокурора, встановивши обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, що передбачені ст. 251 КУпАП, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд встановлено, що на підставі наказу від 30.06.2025 № 410-НК Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_1 призначено на посаду старшого водія 41 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області. 
Отже, старший водій 41 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону та суб`єктом відповідальності відповідно до Примітки до статті 172-6 КУпАП, тобто він зобов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі - зазначені у статті 45 вказаного Закону.

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до наказу від 14.07.2025 № 470-НК Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту в Державної службі України з надзвичайних ситуацій за підпунктом 1 пунктом 176 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з 14 липня 2025 року.
ОСОБА_1 власним підписом засвідчив ознайомлення із Пам`яткою при звільненні зі служби цивільного захисту (роботи) ДСНС України.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
З вищенаведеного вбачається, що  ОСОБА_1 , був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік, не пізніше 31.03.2026.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 27.03.2026 №47-05/28202-26 щодо Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 в період з 01.01.2026 по 02.04.2026 встановлено, що декларація особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік має ідентифікатор документу 7871f34e-faeb-4fd9- 9966-8cf2e0dc333c та відповідно до послідовності дій документ з таким ідентифікатором був вперше створений лише 01.04.2026 о 17 год. 20 хв.

Крім того, згідно з інформацією, розміщеною у публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 з 2016 року щорічно подавав зазначені декларації, що свідчить про його обізнаність з вимогами та порядком декларування.
Отже,  ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подання такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону, подав відповідну декларацію лише 01.04.2026 о 17 год. 26 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , припинивши з 14.07.2025 діяльність на посаді старшого водія 41 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, маючи звання головний майстер-сержант служби цивільного захисту, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 01.04.2026 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд виходить з наступного.
Відомості про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності в протоколі та в матеріалах справи відсутні.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, то такими на думку суду, є щире каяття.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 24 КУпАП закріплено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, поведінку під час вчинення правопорушення та після нього, пом`якшуючі відповідальність обставини, відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 має бути накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 остаточну міру адміністративного стягнення призначити у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
Слід зазначити, що у даному випадку саме таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила вищевказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень в майбутньому.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Отже, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2026 року, що становить 665, 60 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 40-1, ст. ч.1 ст. 172-6, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК уКиїв.обл/Іванківська сел/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA228999980313000106000010812, код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути із  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) (реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в установу банку України не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови суду, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу та судового збору у вказаний термін, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для організації примусового виконання в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у випадку примусового виконання даної постанови, з правопорушника підлягає стягненню штраф, визначений даною постановою, у подвійному розмірі.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Юрій ТКАЧЕНКО