ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року  Справа № 924/71/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Романюк Ю.Г. ,  суддя Саврій В.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року (повний текст складено 27.04.2026) у справі №924/71/26 (суддя Муха М.Є.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія"
до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія"
за участю на стороні відповідача - Хмельницької обласної прокуратури
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кам`янець-Подільська міська рада
про визнання договору недійсним
Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи відповідно до частини 13 статті 8 та частини 2 статті 271 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 23.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про зміну предмету позову у справі №924/71/26 (05-08/1251/26 від 10.04.2026), повернуто позивачу.
Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати, визнати заяву про виконання ухвали суду такою, що подана з дотриманням вимог процесуального закону та зобов`язати суд першої інстанції продовжити її розгляд.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Хмельницької області норм процесуального права.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №924/71/26 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.04.2026 у справі №924/71/26 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі.
18.05.2026 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.04.2026 у справі № 924/71/26. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, з урахуванням положень статті 263 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
При цьому суд зазначає, що ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч.1 ст.255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Враховуючи, що предметом оскарження є ухвала про повернення заяви про зміну предмету позову (п.6 ч.1 ст.255 ГПК України), колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.04.2026 у справі № 924/71/26 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2026 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" про визнання недійсним договору на постачання електричної енергії №585 від 14.03.2022, укладеного між Товаристовм з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та Комунальним підприємством "Міськтепловоденергія".
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/71/26 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 16.02.2026.
16.02.2026 від Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" надійшов відзив на позовну заяву.
Також 16.02.2026 до місцевого суду надійшла заява Хмельницької обласної прокуратури про вступ у справу, в якій прокурор просив залучити Кам`янець-Подільську міську раду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.02.2026 підготовче засідання відкладено на 03.03.2026 та залучено до участі у справі Кам`янець-Подільську міську раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
03.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Хмельницької обласної прокуратури.
Ухвалами Господарського суду Хмельницької області від 03.03.2026, 18.03.2026 та 02.04.2026 у підготовчому засіданні оголошувалась перерва відповідно до 18.03.2026, 02.04.2026 та 13.04.2026.
18.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" надійшла відповідь на відзиви відповідача та Хмельницької обласної прокуратури на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2026 задоволено заяву Хмельницької обласної прокуратури про продовження строку підготовчого провадження та продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.
10.04.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про уточнення позовних вимог (зміну предмета позову), у якій позивач додатково просив визнати недійсним договір № 585 від 14.03.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та Комунальним підприємством "Міськтепловоденергія", застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції шляхом повернення сторін у стан, що існував до його укладення, а також зобов`язати відповідача повернути позивачу отримані послуги.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про зміну предмета позову залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків та відкладено підготовче засідання на 23.04.2026.
При цьому у вказаній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що подана позивачем заява про зміну предмета позову не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, оскільки заявлені вимоги про застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції та повернення отриманих послуг сформульовані нечітко, не містять належного обґрунтування та не підтверджені відповідними доказами.
Крім того, суд вказав на відсутність відомостей, необхідних для визначення ціни позову за майновими вимогами, а також доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, що унеможливлює вирішення питання про прийняття заяви про зміну предмета позову до розгляду.
21.04.2026 позивач подав заяву про усунення недоліків заяви про зміну предмета позову від 10.04.2026 на виконання вимог ухвали Господарського суду Хмельницької області від 13.04.2026.
Місцевий господарський суд, розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" заяву про зміну предмета позову від 10.04.2026 та заяву про усунення недоліків від 21.04.2026, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши вимоги процесуального законодавства, дійшов висновку про неусунення позивачем недоліків заяви про зміну предмета позову, у зв`язку з чим визнав її неподаною та повернув заявнику.
Повертаючи заяву про зміну предмета позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, визначені ухвалою суду від 13.04.2026, зокрема, не навів належного обґрунтування заявлених вимог щодо застосування двосторонньої реституції, не надав доказів здійснення відповідачем оплати за спірним договором, не обґрунтував розмір заявленої до стягнення суми та не усунув недоліки, пов`язані з визначенням ціни позову і розміру судового збору.
Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що подана 21.04.2026 заява фактично містить нову зміну предмета позову, а не усуває недоліки попередньої заяви, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для визнання заяви про зміну предмета позову неподаною та її повернення заявнику.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, відповідно до ч.3 ст. 46 ГПК України, позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
При цьому під предметом позову слід розуміти матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої він просить суд ухвалити рішення, а відтак зміна предмета позову означає зміну такої матеріально-правової вимоги, тоді як зміна підстав позову полягає у зміні обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.
Більше того, саме позивач визначає, яке право чи охоронюваний законом інтерес підлягає судовому захисту, формулює зміст позовних вимог та обирає спосіб захисту порушеного права.
Отже, процесуальний закон надає позивачу право розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами щодо предмета спору на власний розсуд, у тому числі шляхом зміни предмета або підстав позову у встановленому законом порядку.
Водночас реалізація позивачем права на зміну предмета позову повинна здійснюватися з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту відповідної заяви.
Так, згідно з п.3, 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, а також зміст позовних вимог із зазначенням способу захисту прав чи інтересів, передбаченого законом або договором.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивач зобов`язаний викласти обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, навести докази на їх підтвердження та зазначити правові підстави позову.
Поряд з цим ст.169 ГПК України передбачено, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи та міркування у заявах і клопотаннях, які подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом, тоді як загальні вимоги до форми та змісту таких письмових заяв визначені ст. 170 ГПК України.
При цьому, ч. 5 ст. 46 та ч. 3 ст. 163 ГПК України встановлюють спеціальні вимоги до заяви про зміну предмета позову, зокрема, щодо необхідності сплати судового збору у разі зміни предмета позову до звернення до суду із відповідною заявою.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції наголошує, що подаючи заяву про зміну предмета позову, позивач повинен не лише належним чином сформулювати нові позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, а й викласти обставини, якими вони обґрунтовуються, надати відповідні докази та дотриматися вимог процесуального закону щодо сплати судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, первісно позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору на постачання електричної енергії № 585 від 14.03.2022, обґрунтовуючи позов тим, що зазначений договір є нікчемним у зв`язку з недодержанням сторонами всіх його істотних умов.
Надалі, звертаючись із заявою про зміну предмета позову від 10.04.2026, позивач, окрім вимоги про визнання договору недійсним, просив застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції та повернути сторони у стан, який існував до укладення спірного договору.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що заявлені вимоги були сформульовані позивачем неналежним чином, оскільки останній не визначив обсяг майна (товару), який підлягає поверненню в порядку реституції, та не навів належного обґрунтування відповідного способу захисту.
При цьому, подаючи заяву про усунення недоліків, позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину у формі двосторонньої реституції та стягнути на свою користь вартість фактично отриманої та спожитої електричної енергії у розмірі 124 735,99 грн, тоді як за умовами спірного договору предметом постачання була електрична енергія в обсязі 14 850 000 кВт на загальну суму 51 990 384,60 грн.
Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21, відповідно до якої наслідком недійсності правочину за загальним правилом є саме двостороння реституція як взаємне повернення сторонами всього одержаного за таким правочином, тоді як застосування реституції лише щодо окремої частини зобов`язань потребує належного правового та фактичного обґрунтування.
Більше того, наведений висновок узгоджується з положеннями ст. 216 ЦК України, відповідно до яких загальним наслідком недійсності правочину є двостороння реституція, яка передбачає взаємне повернення сторонами всього одержаного на виконання такого правочину. При цьому чинне законодавство не передбачає можливості застосування односторонньої реституції, а відновлення становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, має здійснюватися з урахуванням взаємних прав та обов`язків кожної зі сторін.
У цьому контексті колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не було наведено належного обґрунтування заявленої вимоги щодо застосування двосторонньої реституції, зокрема, не пояснено підстав визначення до стягнення лише частини вартості поставленої електричної енергії та не наведено розрахунку, який би свідчив про відповідність заявленої суми правовій природі реституції як наслідку недійсності правочину.
Крім того, ухвалою від 13.04.2026 суд першої інстанції зобов`язав позивача надати належні докази здійснення відповідачем оплати за спірним договором, необхідні для визначення обсягу взаємних зобов`язань сторін у разі застосування реституції. Втім, подаючи заяву про усунення недоліків, позивач таких доказів не надав, що обґрунтовано було розцінено місцевим господарським судом як невиконання вимог ухвали про залишення заяви без руху.
Доводи апелянта про те, що поданий ним акт звірки взаєморозрахунків підтверджує факт здійснення відповідачем оплат за спірним договором, не спростовують наведених висновків суду першої інстанції щодо неусунення позивачем недоліків заяви про зміну предмета позову.
При цьому наявність на розгляді Господарського суду Хмельницької області справи №924/442/25 щодо правовідносин, які виникли з того ж договору, додатково підтверджує необхідність чіткого визначення позивачем обсягу та механізму застосування реституційних наслідків у межах даної справи.
Поряд із наведеним колегія суддів погоджується з тим, що заява позивача від 21.04.2026 за своїм змістом фактично була спрямована на подальше уточнення позовних вимог, а не на усунення недоліків заяви про зміну предмета позову, визначених ухвалою суду від 13.04.2026, що об`єктивно перешкоджало встановленню її відповідності вимогам процесуального закону.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивач не скористався наданою йому процесуальною можливістю належним чином усунути недоліки заяви про зміну предмета позову у встановлений судом строк, є обґрунтованим, з огляду на те, що дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту процесуальних документів є обов`язком учасників судового процесу та передумовою реалізації наданих їм процесуальних прав.
Доводи апелянта про те, що ним були усунуті всі недоліки заяви про зміну предмета позову, визначені ухвалою суду від 13.04.2026, колегія суддів відхиляє, оскільки, як встановлено вище, позивач не надав належного обґрунтування заявлених вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину, не підтвердив належними доказами обставини, на які посилався, а подана 21.04.2026 заява за своїм змістом фактично містила нові уточнення позовних вимог, а не була спрямована на усунення виявлених судом недоліків.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 216 ЦК України та неврахування специфіки електричної енергії як предмета договору, оскільки підставою для повернення заяви стало не вирішення питання щодо можливості застосування наслідків недійсності правочину по суті спору, а невідповідність поданої заяви вимогам процесуального закону та неусунення позивачем недоліків, визначених ухвалою суду від 13.04.2026.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо помилковості висновків місцевого господарського суду стосовно розміру судового збору та суми заявлених майнових вимог, оскільки саме на позивача покладається обов`язок належним чином обґрунтувати заявлені вимоги та надати розрахунок заявленої до стягнення суми, який дозволяв би суду встановити її співвідношення із заявленим способом захисту та перевірити правильність визначення ціни позову і відповідність сплаченого судового збору заявленим вимогам.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції фактично обмежив його право на зміну предмета позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки реалізація права, передбаченого ч.3 ст.46 ГПК України, не звільняє учасника справи від обов`язку дотримуватися вимог процесуального закону щодо форми, змісту та належного обґрунтування відповідної заяви.
Інші доводи апеляційної скарги наведених висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди апелянта з наданою судом оцінкою обставин справи та не свідчать про неправильне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, така заява вважається неподаною та повертається особі, що звернулася із нею.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Натомість наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, не свідчать про неправильне застосування ним норм процесуального права при вирішенні питання щодо повернення заяви про зміну предмета позову, не ставлять під сумнів обґрунтованість висновків суду про неусунення позивачем недоліків такої заяви у встановлений судом строк та наявність підстав для застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 174 ГПК України, а саме визнання заяви неподаною та її повернення заявнику, а відтак не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року у справі №924/71/26 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України. 

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Романюк Ю.Г. 

Суддя   Саврій В.А.