ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.05.2026	Справа № 910/2633/26	

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ плюс", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Габелая Пантелеймона Мушуровича, Київська область, м. Ірпінь
про стягнення 565 529,71 грн, -

ВСТАНОВИВ:
11.03.2026 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ плюс" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Габелая Пантелеймона Мушуровича суми боргу за орендними платежами в розмірі 565 529,71 грн, що виникла за Договором суборенди №11 від 18.08.2022 року.
Ухвалою від 17.03.2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
18.03.2026 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.
Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті. 
З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала суду від 23.03.2026 року.
Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №R067129078321 ухвалу суду від 23.03.2026 про відкриття провадження у справі не отримав, у зв`язку з чим конверт з відміткою «за терміном зберігання» було повернуто до Господарського суду міста Києва. 
Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення з відбитком календарного штемпелю про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.
У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/2633/26 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
12.07.2022 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець, Департамент) та позивачем (орендар) був укладений договір оренди № 2913(цмк)-1, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування єдиний майновий комплекс плодоовочевої бази комунального підприємства "Світ" Солом`янського району за адресою: місто Київ, вулиця Володимира Сікевича (попередня назва вулиці Молодогвардійська), 32, вартість якого становить 47 898 700,00 грн. без ПДВ.
Відповідно до пункту 1.2 Незмінюваних умов договору оренди № 2913(цмк)-1 підприємство передається в оренду для розміщення плодоовочевої бази.
За умовами пункту 11.1 Змінюваних умов договору оренди № 2913(цмк)-1 останній діє з 29.01.2022 року до 28.01.2027 року включно.
У пункті 12 Змінюваних умов договору оренди № 2913(цмк)-1 його сторони зафіксували надання орендодавцем згоди на передачу частини майна в суборенду згідно з оголошенням про передачу майна в оренду.
Згідно з підписаним та скріпленим відбитками печаток Департаменту та Товариства актом приймання-передачі від 12.07.2022 року орендодавець передав, а орендар прийняв у орендне користування за Договором оренди від 12.07.2022 року єдиний майновий комплекс плодоовочевої бази комунального підприємства "Світ" Солом`янського району, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Володимира Сікевича (попередня назва вулиці Молодогвардійська), 32, згідно з переліком майна, що додається.
З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням положень пункту 12 Змінюваних умов договору оренди № 2913(цмк)-1, 18.08.2022 року між Товариством (орендар) та Підприємцем (суборендар) був укладений договір суборенди № 11 (далі - Договір), за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування майно, що знаходиться у місті Києві на вулиці Володимира Сікевича, 32, а саме: бондарний цех № 2, 440,3 м2 згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору (Додаток № 1), ринковою оціночною (страховою) вартістю в розмірі 814 320,00 грн.
Вказаний правочин підписаний уповноваженим представником Товариства та Підприємцем, а також скріплений відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.
Відповідно до пункту 2.1 Договору суборендар вступає в строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується одночасно із підписанням цього Договору.
Судом встановлено, що згідно з підписаним та скріпленим відбитками печаток сторін актом приймання-передачі від 18.07.2022 року Товариство передало, а Підприємець прийняв об`єкт суборенди за Договором.
За умовами пунктів 3.1-3.4 Договору суборендна плата становить 44 030,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ, та не включає в себе оплату комунальних послуг, електропостачання, водовідведення, вивіз сміття, прибирання, забезпечення заїзду/виїзду транспорту суборендаря або третіх осіб на територію майнового комплексу і оплачується окремо.
Суборендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування суборендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців суборенди) добова суборендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі суборендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.
Розмір суборендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта суборенди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Пунктом 3.5 Договору передбачено, що суборендар сплачує суборендну плату на розрахунковий рахунок орендаря щомісяця до 15 числа поточного місяця суборенди.
Згідно з пунктом 3.6 означеної угоди суборендар сплачує орендну плату на підставі пункту 3.1 цього Договору.
В день укладення цього Договору суборендар сплачує суборендну плату за перший та останній місяць суборенди (пункт 3.7 Договору).
За умовами пункту 11.1 Договору термін дії останнього встановлено з дати його підписання до 23.07.2025 року включно. Умови Договору зберігають силу протягом всього строку дії цього Договору, в тому числі у разі, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище суборендаря, а в частині зобов`язань суборендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.
Обґрунтовуючи пред`явлені у даній справі вимоги, Товариство посилалося на те, що всупереч умовам Договору відповідач протягом вересня 2024 року - 23 липня 2025 року неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки відповідно зі своєчасної та повної оплати орендних платежів, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 565 529,71 грн.
На підтвердження означених обставин Товариство надало суду, зокрема, копії відповідних виставлених суборендарю рахунків на оплату від 01.07.2025 року №488 на суму 55 808,19 грн, від 01.05.2025 року №335 на суму 55 454,10 грн, від 01.04.2025 року №271 на суму 54 706,55 грн, від 01.03.2025 року на суму 54 311,02 грн, від 16.01.2025 року №145 на суму 53 724,76 грн, від 16.12.2024 року №778 на суму 53 724,76 грн, від 16.11.2024 року №711 на суму 53 050,24 грн, від 16.10.2024 року №669 на суму 52 151,88 грн, від 16.09.2024 року №597 на суму 51 315,85 грн.
При цьому, рішеням Господарського суду міста Києва у справі №910/6108/25 з відповідача стягнуто борг за вказаним Договором за період з серпня 2022 року по серпень 2024 року.
Отже, згідно наданих позивачем документів, загальна сума належних до сплати відповідачем орендних платежів за Договором, протягом спірного періоду склала 565 529,71 грн.
Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення із відповідача 565 529,71 грн основного боргу за Договором.
Відповідач правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
З огляду на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.
Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.
Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Враховуючи не спростований відповідачем факт неналежного виконання ним обов`язків з оплати позивачу орендних платежів за Договором, а також зважаючи на те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 565529,71 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про відсутність чи погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення вказаної суми боргу.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, водночас позивачем не доведено суду наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов Договору у вигляді санкцій понад суми, визнані судом обґрунтованими.
За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, а тому, до стягнення з відповідача підлягає суми заборгованості в розмірі 565 529,71 грн.
Судовий збір, у розмірі 6 786,36 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням коефіцієнту 0,8%, у зв`язку з подачею до суду позовної заяви в електронній формі, покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Габелая Пантелеймона Мушуровича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідльністю «Світ плюс» (код ЄДРПОУ 34353218, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Володимира Сікевича, 32) суму заборгованості в розмірі 565 529,71 грн (п`ятсот шістдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень 71 копійка) та суму судового збору в розмірі 6 786,36 грн (шість тисяч сімсот вісідесят шість гривень 36 копійок). 
3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ