ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" червня 2026 р. Cправа № 906/245/26   
Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.
за участю представників:
позивача (Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України) - не з`явився 
позивача (Міністерства оборони України) - Балтак Дмитро Олегович, витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ (в залі суду) 
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом: Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України (вул. Дегтярівська, 13/24, м. Київ, 04119) в інтересах 
Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" (вул. Соборна, 88а, м. Гнівань, Вінницька область, 23310)
про: стягнення 14 077 792,25 грн
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області за підсудністю надійшла позовна заява Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України в інтересах Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" про стягнення 14 077 792,25 грн штрафних санкцій.
Ухвалою суду від 03.04.2026відкрито провадження у справ №906/245/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.04.2026.
13.04.2026 на адресу суду надійшла заява представника Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України (б/н від 13.04.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 14.04.2026 забезпечено участь в судовому засіданні 21.04.2026 о 10:30 год. та подальші судові засідання у справі №906/245/26 представника Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України - Суханова Олександра Дмитровича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі "ЄСІТС".
21.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 20.04.2026).
В судовому засіданні 21.04.2026 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 05.05.2026.
Ухвалою суду від 21.04.2026 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого судового засідання на 05.05.2026.
23.04.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 23.04.2026).
В судовому засіданні 05.05.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.05.2026.
Ухвалою суду від 06.05.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.05.2026.
26.05.2026 від представника відповідача до суду про відкладення судового засідання на іншу дату.
В судовому засіданні 27.05.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 10.06.2026.
Ухвалою суду від 01.06.2026 повідомлено позивача 2 та відповідача про відкладення розгляду справи на 10.06.2026.
10.06.2026 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 10.06.2026) про відкладення судового засідання на іншу дату.
В судовому засіданні 10.06.2026 прийняли участь представник позивача 2. Представники позивача 1 та відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Щодо обізнаності відповідача про судове засідання, суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 01.06.2026 надіслано відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС. Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 01.06.2026 надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" та доставлено до електронного кабінету.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.
За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак сторони не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.
Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності належно повідомлених представників позивача та відповідача.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
05.11.2021 між Міністерством оборони України (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" (Виконавець) укладено Контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням №362/7/21/200.
Відповідно до п. 1 Контракту Виконавець зобов`язується виконати та здати згідно з кошторисною документацією та Календарним графіком виконання робіт (Додаток № 1 до Контракту) (далі - Календарний графік) роботи з проектування нового будівництва, реконструкції (технічного переоснащення) об`єктів зберігання ракет (боєприпасів) та паливно-мастильних матеріалів і обладнання зазначених об`єктів технічними засобами охорони (за специфікацією), а саме по об`єкту "Реконструкція охоронного периметру технічної території № 3 військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 " (Роботи).
Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.
Предметом Контракту є виконання робіт з будівництва об`єкту "Реконструкція охоронного периметру технічної території № 3 військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 " (Об`єкт), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , військова частина НОМЕР_1 . Роботи виконуються відповідно до проектної документації (шифр - ОП ТЗО_3/20-1912-ТЗО) та умов Контракту.
Підставою для укладення контракту є основні показники державного оборонного замовлення на 2021, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 02.4.2021 №335-4 (п. 2 Контракту).
Згідно з п. 6 Контракту договірна ціна Робіт є динамічною і встановлена сторонами під час проведення переговорів на виконання робіт за державним оборонним замовленням (Додаток № 3 до Контракту), зафіксована у Протоколі погодження договірної ціни за державним оборонним замовленням (Додаток № 4 до Контракту) на підставі розробленого Виконавцем кошторису на виконання робіт та становить 140 777 922,49 грн, в тому числі ПДВ 23 462 987,08 грн.
Розрахунки за виконані роботи проводяться протягом 30 календарних днів після підписання Замовником актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3. Разом з актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в Виконавець надає таварно-матеріальні накладні та акти прихованих робіт. 
Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та акти прихованих робіт надаються Виконавцем Замовнику після їх перевірки та підписання інженером технічного нагляду (п. 12 Контракту).
Виконавець щомісячно надає відповідно оформлені акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), що засвідчують фактичне виконання робіт передбачених календарним графіком, а Замовник приймає виконану Виконавцем роботу та протягом 10 календарних днів підписує оформлені у встановлено порядку довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) і акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), які перевірені та підписані інженером технічного нагляду, після оформлення виконавчої технічної документації (п. 13 Контракту).
Передача виконаних робіт по Об`єкту Виконавцем і приймання їх Замовником оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем тощо (п. 26 Контракту).
Згідно п. 27 Контракту Виконавець повинен виконати передбачені цим Контрактом роботи, якість яких повинна відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів у галузі будівництва, проектній документації та умовам Контракту.
Строк виконання робіт зазначений в Календарному графіку (п. 52 Контракту).
Виконавець повинен розпочати виконання робіт протягом 30 календарних днів з дати укладання Контракту (п. 53 Контракту).
Виконавець зобов`язаний завершити виконання робіт, передбачених Контрактом та підготувати Об`єкт до введення в експлуатацію в терміни, визначені Календарним графіком (п. 54 Контракту).
Відповідно до пункту 62.2 Контракту Виконавець зобов`язаний дотримуватись вимог законодавства щодо збереження державної таємниці, а також протидії іноземним розвідкам та їх технічним засобам.
Згідно з абзацом восьмого пункту 67 Контракту у випадку позбавлення (не продовження дії) спеціального дозволу на впровадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, Виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі 10 % від договірної ціни робіт Контракту.
Відповідно п. 90 Контракт набирає чинності з дати його підписання сторонами, засвідчення підпису Замовника гербовою печаткою Міністерства оборони України, реєстрації в книзі реєстрації (обліку) договір, угод Замовника та діє до 31.12.2023, але у будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами зобов`язань по Контракту.
Також до контракту сторонами погоджено ряд додатків, зокрема: Додаток №1 "Календарний графік виконання робіт"; Додаток №2 "Договірна ціна"; Додаток №3 "Протокол проведення переговорів на виконання робіт за державним оборонним замовленням"; Додаток №4 "Протокол погодження договірної ціни за державним оборонним замовленням"; Додаток №5 "Робочий проект. Реконструкція охоронного периметру технічної території №3 військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 Том 10. Технічні засоби охорони ОП Т30_3/20-1912-ТЗО (технічна територія № 2 (периметр)"; Додаток №6 "План фінансування будівництва на весь період будівництва"; Додаток №7 "План фінансування будівництва на 2021 рік".
20.02.2024 позивачем отримано письмове повідомлення від Управління Служби безпеки України в Житомирській області (вх. №64/дск) від 12.02.2024 №57/28-213дск, якою позивача повідомлено про прийняття рішення про скасування дії спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею ТОВ "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ", №ЖИЗ-2021-39, дата видачі 08.06.2021, термін дії до 15.02.2024.
05.11.2024 позивачем направлено відповідачу претензію про стягнення штрафних санкцій від 04.11.2024 №362/1/4007, якою позивач просив сплатити штрафні санкції в сумі 14 077 792,25 грн, передбачені абзацом восьмим пункту 67 Контракту.
Несплата штрафних санкцій стала підставою звернення позивача з позовом до суду.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову та зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, свідчили про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій у заявлено позивачем розмірі.
22.01.2024 Печерським районним судом м. Києва у справі 757/2847/24-к до директора підприємства Гринкевича Р.І., застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що унеможливило продовження дозволу на впровадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.
Відповідач також зазначає, що заявлена сума штрафних санкцій позивачем є несправедливою щодо боржника, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що підставою для стягнення штрафних санкцій у розмірі 10 % від вартості Державного контракту у розмірі 14 077 792,25 грн є пункт 67 Державного контракту.
Це зобов`язання є договірним, узгодженим сторонами, і його виконання не є факультативним. Відповідач, як суб`єкт господарювання, що провадить діяльність у сфері державного оборонного замовлення, зобов`язаний був усвідомлювати значущість безперервного спільного дозволу та нести пов`язані з цим ризики.
Посилання відповідача на перебування директора Гринкевича Р.І. під вартою, що унеможливило продовження спеціального дозволу також є безпідставним з огляду на те, що кримінальне провадження №62023000000000876, у межах строку досудового розслідування Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/2847/24-к зареєстровано ще 12.10.2023. А отже з жовтня 2023 року відповідач усвідомлював реальну загрозу втрати дозволу на впровадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.
Також позивача зазначає, що відповідачу скасовано дію спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у зв`язку з відсутністю умов та підстав для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, що робить безпідставним посилання відповідача на неможливість продовження відповідного дозволу у зв`язку із перебуванням директора відповідача під вартою з 22.01.2024.
Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до пункту 62.2 Контракту Виконавець зобов`язаний дотримуватись вимог законодавства щодо збереження державної таємниці, а також протидії іноземним розвідкам та їх технічним засобам.
Згідно з абзацом восьмого пункту 67 Контракту у випадку позбавлення (не продовження дії) спеціального дозволу на впровадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, Виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі 10 % від договірної ціни робіт Контракту.
Позивачем нараховано штраф у розмірі 14 077 792,25 грн на підставі п. 67 Договору.
Здійснивши арифметичний розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу, суд дійшов висновку, що розрахунок є вірним. 
Водночас відповідач у відзиві на позов зазначає, що заявлена сума штрафу є несправедливою, покладає на нього надмірний тягар та унеможливлюватиме виконання ним своїх зобов`язань.
Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Подібні норми також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20)).
Окрім того, у вирішенні судом про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18 та від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Таким чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та відсотків річних та розмір, до яких вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Отже, приймаючи рішення про зменшення розміру пені суд взяв до уваги такі обставини:
- позивачем не подано доказів, які підтверджують факт понесення збитків в зв`язку з закінченням дії у відповідача спеціального дозволу;
- враховано ступінь виконання зобов`язання;
- стягнення штрафу у повному обсязі створить нерівність у правовідносинах сторін, призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача.
Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення штрафу з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.
Суд доходить висновку, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, про наявність достатніх правових підстав для зменшення штрафу на 50% та стягнення на користь позивача 7 038 896,13 грн штрафу.
Отже, за переконанням суду у достатній мірі відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.
Тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 7 038 896,12 грн штрафу.
Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку зі зменшенням розміру штрафу на 50 %.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Як роз`яснено в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
На підставі викладеного та відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236,238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" (вул. Соборна, 88а, м. Гнівань, Вінницька область, 23310, код - 42297001) на користь Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код - 00034022) 7 038 896,13 грн - штрафу та 211 166,88 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
Відмовити у задоволенні вимог про стягнення 7 038 896,12 грн штрафу.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 22 червня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:
1 - до справи