ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/614/26

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 38-ма окрема бригада морської піхоти про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 38-ма окрема бригада морської піхоти про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:.
-визнати противними дії Військової частини НОМЕР_2 не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення відповідно до довідки військово - лікарської комісії від 29.11.2024 № 7227 на підставі ст. 81 графи II Розладу хвороб перебував на лікувальній відпустки на 30 днів; відповідно до довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії від 01.12.2023 на підставі ст. 81 графи II Розладу хвороб перебував на лікувальній відпустки на 30 днів: 3 26.12.2023 по 16.01.2024 стаціонарного лікування; з 13.05.2024 по 31.05.2024 стаціонарного лікування;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу відповідно до довідки військово - лікарської комісії від 29.11.2024 № 7227 на підставі ст. 81 графи II Розладу хвороб перебування на лікувальній відпустки на 30 днів, відповідно до довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії від 01.12.2023 на підставі ст. 81 графи II Розладу хвороб перебування на лікувальній відпустки на 30 днів; відповідно до довідки військово - лікарської комісії від 07.02.2025 № 265х на підставі ст. 81 графи II Розладу хвороб перебував на лікувальній відпустки на 30 днів: з 26.12.2023 по 16.01.2024 перебування на стаціонарному лікуванні; з 13.05.2024 по 31.05.2024 перебування на стаціонарному лікуванні;
-стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду. 
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 06.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем в межах встановленого ухвалою суду строку відзив на позов до суду не подано.
Ухвалою суду від 04.06.2026 виправлено описку, допущену в ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 у справі № 620/614/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 38-ма окрема бригада морської піхоти про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії; викладено третій пункт позовних вимог в наступній редакції: «-стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн».
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
В період з 26.12.2023 по 16.01.2024 та з 13.05.2024 по 31.05.2024 проходив лікування в ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7012 від 16.01.2024 та № 3077 від 31.05.2024.
Згідно з висновком, викладеним у довідці військово-лікарської комісії від 07.02.2024 № 265х щодо ОСОБА_1 , захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; на підставі статті 56 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) днів.
Згідно з висновком, викладеним у довідці військово-лікарської комісії від 29.11.2024 № 7227 щодо ОСОБА_1 , травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; на підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) днів.
Вважаючи бездіяльність відповідача, щодо не нарахування за спірні періоди перебування на лікарняному та у відпустці додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся до суду із цим позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Наказ № 260).
Пунктом 2 Розділу І Наказу № 260 вказано, що включає в себе грошове забезпечення, зокрема винагороди.
Відповідно до пункту 3 Наказу № 260 Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
-штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
-накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
-накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
-накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Пунктом 4 Розділу І Наказу № 260 визначено, що Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:
-посадовий оклад;
-оклад за військовим званням;
-надбавку за вислугу років;
-підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;
-надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;
-доплати за науковий ступінь та за вчене звання;
-премію;
-морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;
-одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;
-інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Згідно пункту 8 Розділу І Наказу № 260 Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Пунктами 9 та 10 розділу XXXIV Наказу № 260 встановлено, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 11 розділу XXXIV Наказу № 260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 передбачено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 3 пункту 1.2 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень підлягають ті, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Суд звертає увагу, що згідно з висновком, викладеним у довідці військово-лікарської комісії від 07.02.2024 № 265х щодо ОСОБА_1 , захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; на підставі статті 56 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) днів.
В подальшому згідно з висновком, викладеним у довідці військово-лікарської комісії від 29.11.2024 № 7227 щодо ОСОБА_1 , травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; на підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) днів.
Суд зазначає, що положення Постанови №168 та Порядку №260, пов`язують право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн під час перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування не лише з фактом перебування на лікуванні, а й з наявністю поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини та пов`язаного з безпосередньою участю у бойових діях чи заходах із забезпечення національної безпеки і оборони.
При цьому обов`язковою умовою для виплати зазначеної винагороди під час перебування у відпустці для лікування є отримання військовослужбовцем саме тяжкого поранення, що має бути підтверджено відповідним висновком військово-лікарської комісії.
Однак надані позивачем довідки військово-лікарської комісії не містять висновку про отримання позивачем поранення, контузії, травми чи каліцтва, пов`язаних із захистом Батьківщини, а також не містить відомостей про тяжкість такого поранення.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що стаціонарне лікування позивача у періоди з 26.12.2023 по 16.01.2024 та з 13.05.2024 по 31.05.2024 було зумовлене пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим під час безпосередньої участі у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, що є необхідною умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Отже надані позивачем докази не підтверджують наявності визначених законодавством підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн за спірні періоди, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Оскільки вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити нарахування і виплату додаткової винагороди є необґрунтованими, похідна вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Підстави для розподілу між сторонами судових витрат згідно Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання та листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 38-ма окрема бригада морської піхоти ( АДРЕСА_3 ).

Суддя В.В. Падій