П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16703/25	
Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 23.03.2026, м. Одеса
Справа № 420/16703/25
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Казанчук Г.П.,
суддів - Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про:
- скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1065 від 30.04.2025 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0055930) заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області;
- скасування наказу ГУНП в Одеській області від 14 травня 2025 року №572 о/с " По особовому складу";
- поновлення на службі майора поліції ОСОБА_1 (0055930) заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з 14 травня 2025 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення 14.05.2025 року по день поновлення на службі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ. На підставі доповідної записки №17183-2025 щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в тому числі, неналежного (на думку ініціатора доповідної записки) виконання службових обов`язків заступником начальника ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області з превентивної діяльності ОСОБА_1 , неповідомленням останнім про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до проведення 27.03.2025 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно з працівниками Одеського ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 25.11.2024 №62024150020002395, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у службовому приміщенні ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, за місцем мешкання ОСОБА_1 , в його автомобілі, повідомлення про підозру, а також обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчення його службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останнього.
Позивач вказує, що під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія, всупереч положенням ч.1 ст.14, п.7, п.10 ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, збирала, перевіряла та оцінювала матеріали кримінального провадження № 62024150020002395, внесеного 25.11.2024 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, та залишала поза увагою необхідність збору та оцінки матеріалів та документів, що стосуються дисциплінарного проступку позивача.
Під час проведення службового розслідування, ігноруючи приписи ч.1, ч.2 ст.154 КПК України та ч.3 ст.70 Закону України «Про Національну поліцію», відповідачем порушено процедуру відсторонення позивача від посади та всупереч приписам ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проведено з порушенням засад неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом.
Крім того зазначає, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія всупереч приписам ч.3, 4 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, не врахувала та не відобразила у Висновку службового розслідування характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини позивача, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Головне управління Національної поліції в Одеській області (надалі - Відповідач) не визнаючи позовні вимоги, подало відзив на позов, у якому просило відмовити у задоволення позовних вимог, вказуючи, що під час службового розслідування було встановлено порушення службової дисципліни, що виразилось у:
- особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
- непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського;
- порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України;
- нерозробленні в 2025 році належних посадових інструкцій капітанові поліції ОСОБА_2 ;
- невжитті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 достатніх заходів, спрямованих на дотримання підлеглим капітаном поліції ОСОБА_3 службової дисципліни, неналежному контролі за його діями, непопереджені протиправних дій останнього;
- неузагальненні інформації про наявність або відсутність підлеглих поліцейських, схильних до порушення службової дисципліни;
- укритті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_4 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- невжиті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_4 та найманими ним працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- схилянні ОСОБА_5 , шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів;
- використанні службового становища з метою одержання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб;
- вступі у жовтні 2024 року в корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_5 неправомірної вигоди за непритягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- безпідставному запрошенні 17.12.2024 М. Свекли до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області»;
- використанні в кінці жовтня 2024 року (з 16:00 до 17:00), 17.12.2024 (з 09:57 до 10:01) робочого часу для вчинення протиправних, корупційних дій;
- прийнятті 17.12.2024 пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;
- неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в області;
- отриманні у кінці жовтня 2024, 17.12.2024 неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США від М. Свекли за непритягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- залишенні 27.03.2025 (з 14:48 до 17:05) без нагляду службового майна - автомобіля «Renault Sandero», номерні знаки 16 2355, що могло призвести до негативних наслідків (незаконного заволодіння, розукомплектування, знищення тощо). 
Протиправні дії поліцейського призвели до грубого порушення службової дисципліни, відкриття кримінального провадження, оголошення останньому підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, обрання запобіжного заходу, що набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку в діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки були висвітленні у засобах масової інформації, а тому до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1065 від 30.04.2025 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0055930) заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 14 травня 2025 року №572 о/с "По особовому складу".
Поновлено на службі майора поліції ОСОБА_1 (0055930) на посаді заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з 15 травня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, за період з 15.05.2025 року по 23.03.2026 року включно, з відрахуванням належних до сплати податків і зборів.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції представником Головне управління Національної поліції в Одеській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково зазначив у судовому рішенні про те, що мова на відеозаписі йде про ОСОБА_6 , який за гроші зробив наклеп на поліцейських і в подальшому виправив цю ситуацію. Однак, у відеозаписах, наданих ТУ ДБР, розташованим у м. Миколаєві, не фігурує у цій розмові прізвище ОСОБА_6 або понятих, на яких у своїх доводах посилалась сторона позивача. Тому будь-який зв`язок із обставинами, на які посилалась сторона позивача щодо спілкування позивача та ОСОБА_7 з приводу ОСОБА_6 , не є підтвердженим жодним належним доказом. Вказує, що відповідно до протоколів НСРД від 04.02.2025, наявних у матеріалах справи, підтверджено спілкування ОСОБА_8 зі ОСОБА_7 та виклики останнього позивачем до ВП № 4.
Апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що службове розслідування не містить відомостей про вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного із фактом наявності взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а також отримання ним неправомірної вигоди, оскільки відеозаписи, протоколи НСРД, інші процесуальні документи, пояснення ОСОБА_7 прямо підтверджують зустріч ОСОБА_7 із ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , їх знайомство, спілкування з приводу протоколів, зустрічей, обслуговування службового автомобіля та надання неправомірної вигоди. Суд застосував кримінально-правовий стандарт доведення, вимагаючи беззаперечних доказів передачі коштів, тоді як у дисциплінарному провадженні достатнім є встановлення обґрунтованих обставин, що свідчать про порушення службової дисципліни.
Апелянтом звернута увагу суду, що відповідно до оскаржуваного наказу, до порушень чинного законодавства ОСОБА_1 не входила нереєстрація ОСОБА_7 у журналах відвідувачів, як помилково вважала сторона позивача та зазначив суд у своєму рішенні від 23.03.2026.
Крім того, апелянт вказав, що свідок ОСОБА_7 був викликаний у судове засідання по справі № 420/16703/25 та під Присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердив, що був особисто знайомий із ОСОБА_1 , підтвердив, що відвідував ВП № 4 у жовтні 2025 та у грудні 2025, зустрічався із позивачем та передавав неправомірну вигоду ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .
Службовим розслідуванням було встановлено факт використання ОСОБА_1 службового становища в особистих інтересах, участь у системному отриманні неправомірної вигоди, організації та підтримання протиправної взаємодії з громадянином поза межами закону, відсутності належного контролю за підлеглим ОСОБА_8 та фактичне сприяння його незаконним діям, порушення норм професійної етики поліцейського та дискредитація звання поліцейського, підрив авторитету поліції. Вказане стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області .
07.05.2026 року до апеляційного суду надійшла адміністративна справа №420/16703/25.
Ухвалою колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доводи апелянта та позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -
УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з 11.05.2012 року по 06.11.2015. У Національній поліції України з 07.11.2015 по дату звільнення на посаді заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області. 
28.03.2025 на адресу начальника ГУ НП в Одеській області Жука І. начальником УГІ ГУНП в Одеській області Прібиловим І. подано доповідну записку №17183-2025 щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в тому числі, щодо неналежного виконання службових обов`язків заступником начальника ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області з превентивної діяльності ОСОБА_1 , неповідомлення останнім про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до проведення 27.03.2025 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно з працівниками Одеського ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 25.11.2024 №62024150020002395, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у службовому приміщенні ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, за місцем мешкання ОСОБА_1 , в його автомобілі, повідомлення про підозру, а також обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчення його службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останнього.
Відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, були внесені 25.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024150020002395 за фактом одержання з використанням службового становища неправомірної вигоди у період з кінця жовтня 2024 по 28.02.2025 у розмірі 38166 грн. за не вчинення в інтересах ОСОБА_9 дій у вигляді не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників. ОСОБА_1 є підозрюваним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/4674/25 від 03.04.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської області прокуратури та відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 від посади заступника начальника відділу з превентивної діяльності поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області строком на два місяці в межах строку досудового розслідування.
Наказом ГУ НП в Одеській області від 28.03.2025 №771 призначено службове розслідування стосовно, зокрема, ОСОБА_1 , підстава службового розслідування: проведення перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 №17183-2025.
Відповідно до п.1 наказу ГУ НП в Одеській області від 28.03.2025 №369 о/с «Про відсторонення поліцейських від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування» ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування. 
Наказом ГУ НП в Одеській області від 11.04.2025 №892 на підставі вищезазначеного рапорту з метою ефективного проведення службового розслідування, термін проведення службового розслідування був продовжений до 25.04.2025.
25.04.2025 року за результатами службового розслідування був складений висновок, який затверджено т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області 25.04.2025 року.
У висновку службового розслідування зазначено, що з метою повного, всебічного, об`єктивного проведення службового розслідування, 29.03.2025 було надіслано відповідні запити до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, по кримінальному провадженню № 62024150020002395, унесеного 25.11.2024 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (№ 12762-2025 (63898)).
Згідно Висновку, за результатами службового розслідування встановлено, що майор поліції ОСОБА_10 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини третьої статті 1, частини третьої статті 2, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 № 1700-VII, абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, пункту 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, підпунктів 5, 12 пункту 1, пункту 5 наказу ГУНП в області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1-34 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік.
Протиправні дії майора поліції ОСОБА_11 призвели до грубого порушення службової дисципліни, відкриття кримінального провадження, затримання останнього, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, обрання запобіжного заходу, що набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку в діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки були висвітленні у засобах масової інформації.
За Висновком службового розслідування, вчинений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок у вигляді порушення службової дисципліни виразився у:
- особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
- непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського;
- порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України;
- нерозробленні в 2025 році належних посадових інструкцій капітанові поліції ОСОБА_2 ;
- невжитті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 достатніх заходів, спрямованих на дотримання підлеглим капітаном поліції ОСОБА_3 службової дисципліни, неналежному контролі за його діями, непопереджені протиправних дій останнього;
- неузагальнені інформації про наявність, або відсутність підлеглих поліцейських, схильних до порушення службової дисципліни;
- укритті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_4 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- невжиті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_4 та найманими ним працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- схилянні ОСОБА_5 шляхом погроз на адресу останнього до неправомірних дій з корисливих мотивів;
- використанні службового становища з метою одержання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб;
- вступі у жовтні 2024 року в корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_5 неправомірної вигоди за непритягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- безпідставному запрошенні 17.12.2024 М. Свекли до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області»;
- використанні в кінці жовтня 2024 року (з 16:00 до 17:00), 17.12.2024 (з 09:57 до 10:01) робочого часу для вчинення протиправних, корупційних дій;
- прийнятті 17.12.2024 пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;
- неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в області;
- отриманні у кінці жовтня 2024, 17.12.2024 неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США від М. Свекли за непритягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
- залишенні 27.03.2025 (з 14:48 до 17:05) без нагляду службового майна - автомобіля «Renault Sandero», номерні знаки 16 2355, що могло призвести до негативних наслідків (незаконного заволодіння, розукомплектування, знищення тощо). 
Дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини третьої статті 1, частини третьої статті 2, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 № 1700-VII, абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу П Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, пункту 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, підпунктів 5, 12 пункту 1, пункту 5 наказу ГУНП в області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 03.01.2023 10№ 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1-34 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік, до майора поліції ОСОБА_1 (0055930), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
На підставі вказаних Висновків службового розслідування пунктом 2 наказу ГУНП в Одеській області від 30.04.2025 року № 1065 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області", за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини третьої статті 1, частини третьої статті 2, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України від 14.01.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції», абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, пунктів 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, підпунктів 5, 12 пункту 1, пункту 5 наказу ГУНП в області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9 пункту 1 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1-34 розділу ІІ посадової інструкції від 2025 року, до майора поліції ОСОБА_1 (0055930), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.13-19 т.1, надалі - спірний наказ 1).
Наказом ГУНП в Одеській області № 572 о/с від 14.05.2025 року було реалізовано дисциплінарний наказ від 30.04.2025 року № 1065 та ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.05.2025 року (а.с.20 т.1, надалі - спірний наказ 2).
Отже законність та справедливість спірних наказів є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Серед обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, вказано неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частиною 1 статті 64 Закону№ 580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Згідно частин 1,2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі статтями 15 та 19 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч.1 ст.15).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч.15 ст.15).
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.3 ст19).
Відповідно до частини 1 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У частині 3 статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
У позовній заяві позивач зазначав про порушення процедури службового розслідування, з огляду на те, що в наказі про призначення службового розслідування вказані три підстави його провадження, які не відображені у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що така підстава для проведення службового розслідування як "вивчення службової діяльності" позивача по суті не є підставою для призначення службового розслідування, оскільки не містить відомостей про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У пункті 2 розділу II Порядку № 893 вказано, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт 1 розділу V Порядку № 893).
27.03.2025 до управління головної інспекції ГУНП в області з чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення і оперативного реагування ГУНП в області надійшла інформація про факт відкриття ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, кримінального провадження за частиною третьою статті 368 КК України та проведення обшуків у ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, а також за місцями мешкання капітана поліції ОСОБА_12 та майора поліції ОСОБА_11 . 
У доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 року про порушення службової дисципліни зазначено про надходження до управління з чергової частини УОАЗОР ГУНТ в Одеській області про факт відкриття РУ ДБР кримінального провадження за частиною третьою статті 368 КК України та проведення обшуків за місцем роботи та мешкання ОСОБА_1 . 
У доповідній записці також зазначено, що 25.11.2024 ТУ ДБР відкрито кримінальне провадження №62024150020002395 за частиною третьою статті 368 КК України та зазначено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вимагали від ОСОБА_5 щомісячне надання неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США. 
Зазначено про те, що ОСОБА_10 не повідомив правоохоронні органи про надходження пропозиції через спецлінію №102», про подію не проінформував та не склав відповідний письмовий рапорт.
З метою перевірки вказаних відомостей, пропонував призначити службове розслідування (а.с.89-92 т.1).
Отримання вказаної інформації у формі доповідної записки, на переконання колегії суддів, у розумінні розділу II Порядку № 893, є належною підставою для проведення службового розслідування.
За правилами пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
У висновку службового розслідуванням зазначено, що з метою повного, всебічного, об`єктивного проведення службового розслідування, 29.03.2025 було надіслано відповідні запити до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, по кримінальному провадженню № 62024150020002395, унесеного 25.11.2024 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (№ 12762-2025 (63898)). З копій окремих процесуальних документів по кримінальному провадженню від 25.11.2024 № 62024150020002395, які 04 та 14.04.2025 надійшли на адресу дисциплінарної комісії ГУНП в області з ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, для долучення до матеріалів службового розслідування, з`ясовано, що до УСБУ в Одеській області надходила оперативна інформація про вчинення поліцейськими ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, у тому числі майором поліції ОСОБА_10 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 
ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, де 25.11.2024 було відкрито кримінальне провадження № 62024150020002395 (епізод № 1) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Того ж дня до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, звернувся ОСОБА_7 , який поскаржився на дії поліцейських, які, зі слів заявника, систематично вимагали неправомірну вигоду за не перешкоджання підприємницькій діяльності та не притягнення його до кримінальної, адміністративної відповідальності. 
Також 25.11.2024 було відкрито кримінальне провадження № 62024150020002395 (епізод № 2) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, вчиненого відносно ОСОБА_5 . Під час досудового розслідування було проведено слідчі дії, у тому числі допити свідка ОСОБА_5 , інші слідчі (розшукові) дії, у тому числі комплекс негласних слідчих (розшукових) дій, що підтверджується відповідними протоколами, які надійшли дисциплінарній комісії ГУНП в області для долучення до матеріалів службового розслідування. 
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 здійснював господарську діяльність на території Одеси, у тому числі в Київському районі міста, територію якого обслуговує ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області. У жовтні 2024 року майор поліції ОСОБА_10 , капітан поліції ОСОБА_16 запідозрили ОСОБА_17 , який надавав послуги з шиномонтажу автотранспортних засобів, а також найманих останнім осіб у вчиненні адміністративних правопорушень у сфері господарської діяльності та мобілізації. Унаслідок вивчення відомостей, які зареєстровані в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», установлено, що з кінця жовтня 2024 року до 27.03.2025 капітан поліції ОСОБА_16 , майор поліції ОСОБА_10 , які підозрювали ОСОБА_17 та найманих ним працівників у вчиненні адміністративних правопорушень, указану інформацію укрили та жодних заходів для її реєстрації в єдиному обліку Національної поліції України не вжили. 
У кінці жовтня 2024 року зазначені поліцейські безпідставно викликали ОСОБА_17 до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, який у відповідному журналі зареєстрований не був, де, переслідуючи корисливі інтереси, шляхом спонукань та погроз, вимагали та отримали від останнього неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США за непритягнення останнього та найманих ним працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації. Крім цього, поліцейські шляхом зазначених протиправних дій змусили ОСОБА_17 періодично надавати їм неправомірну вигоду. 
З`ясовано, що 17.12.2024 до вказаного відділу поліції за викликом прибув ОСОБА_15 , який знову в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області зареєстрований не був. У службовому кабінеті майор поліції ОСОБА_10 та капітан поліції ОСОБА_16 отримали від гр. ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 150 доларів США. На початку 2025 року, як установлено, капітан поліції ОСОБА_16 шляхом спонукань продовжив вимагати від гр. ОСОБА_5 неправомірну вигоду за непритягнення останнього та найманих ним працівників до адміністративної відповідальності. 
13.01.2025 капітан поліції ОСОБА_16 , у порушення вимог Міністерства внутрішніх справ України щодо технічного обслуговування службового транспорту, використовуючи службове становище, у телефонній розмові з гр. ОСОБА_4 домовився про безоплатну заміну на службовому автомобілі зимових шин на літні. 
Так, 14.01.2025 підлеглий капітана поліції ОСОБА_12 - лейтенант поліції ОСОБА_18 , дільничний офіцер поліції сектору превенцїї ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, діючи за вказівкою керівника, прибув на службовому автомобілі «Subaru Outback», номерні знаки НОМЕР_1 , до станції технічного обслуговування гр. ОСОБА_5 , з яким відповідний договір не укладався, де наймані працівники останнього здійснили технічне обслуговування службового транспорту. 
28.02.2025 та 27.03.2025 гр. ОСОБА_15 на протиправні вимоги капітана поліції ОСОБА_12 перерахував на рахунок, який відкрив та належав гр. В, неправомірну вигоду в сумі 18 300 грн за непритягнення його та найманих ним працівників до адміністративної відповідальності. Установлено, що 27.03.2025 о 10:43 майор поліцій ОСОБА_10 на службовому автомобілі «Renault Sandero», номерні знаки НОМЕР_2 , виїжджав на місце події (провулок ОСОБА_19 , місто Одеса), де працювала слідчо- оперативна група ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області. 
О 14:48 майор поліції ОСОБА_10 повернувся до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області. Водночас у порушення вимог Міністерства внутрішніх справ України щодо зберігання транспортних засобів службовий автомобіль до відділу поліції поліцейський не повернув та залишив його без нагляду, що могло призвести до негативних наслідків (незаконного заволодіння, розукомплектування, знищення тощо). Цього ж дня майора поліції ОСОБА_11 та капітана поліції ОСОБА_12 викрито у вчиненні кримінального правопорушення, а також останнього затримано в порядку статті 208 КПК України. 
27.03.2025 та 28.03.2025 майорові поліції ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, оскільки капітан поліції ОСОБА_16 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою із майором поліції ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, отримали від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 45166 гривень за невчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого службового становища, а саме: за не притягнення його до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників. 
28.03.2025 відповідно до ухвал Суворовського районного суду міста Одеси до підозрюваних застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, які були внесені надалі. 27.03.2025 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно із працівниками ОУ ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області у кабінеті № 22 (який використовують у службовій діяльності майор поліції ОСОБА_10 та капітан поліції ОСОБА_16 ), розташованому в адмінбудівлі ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в області, проведено санкціонований обшук. Також, проведено обшуки у автомобілі «SKODA SUPERB», номерні знаки НОМЕР_3 , яким користувався капітан поліції ОСОБА_16 , обшук за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_11 ), обшук автомобілю, яким користується майор поліції ОСОБА_10 , «BMW 330I», номерні знаки НОМЕР_4 . Окрім цього, в рамках кримінального провадження № 62024150020002395 триває перевірка по чорновим записам щодо ймовірної протиправної діяльності капітана поліції ОСОБА_12 та майора поліції ОСОБА_11 , які також були вилучені під час обшуку. У ході службового розслідування опитано ОСОБА_17 (пояснення від 04.04.2025), який у своїх поясненнях вказав, що працівники поліції залишили йому для зв`язку номер телефону НОМЕР_5 (який належить майору поліції ОСОБА_20 , оскільки останній зазначив вказаний номер у поясненнях від 08 та 10.04.2025) та підтвердив усі обставини, викладені вище щодо передання на їх вимогу працівникам поліції, в тому числі ОСОБА_20 , грошових коштів за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників. При цьому, під час допиту свідка ОСОБА_5 (протоколи допиту від 26.11.2024, 13.12.2024, 22.01.2025, 05.02.2025, 25.02.2025 та 28.02.2025), останній надав аналогічні покази, при цьому офіційно був попереджений про настання кримінальної відповідальності за статтею 384 (Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу), 385 (Відмова свідка від давання показань або відмова експерта, спеціаліста чи перекладача від виконання покладених на них обов`язків) КК України.
До копії протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 28.02.2025, останній долучив три квитанції, про які 04.04.2025 зазначив під час опитування, про переведення коштів у сумі 12 500 гривень на картковий рахунок ( НОМЕР_6 ) банку «Монобанк». Копії вказаних документів також надійшли дисциплінарній комісії ГУНП в області для долучення до матеріалів службового розслідування. Також, переглянуто відеоматеріали на цифровому носії інформації (DVD-R), отримані на підставі запиту голови дисциплінарної комісії ГУНП в області, адресованого старшому слідчому в ОВС другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, П. Чікалову, що створені 17.12.2024 за допомогою прихованого пристрою відеофіксації (у межах НСРД) ОСОБА_4 у приміщенні ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, розташованого за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 170/А. Об`єктом перегляду є цифровий магнітний носій інформації (DVD-R), який не містить папок, водночас містить відеофайли: 1) « 2024-1217-095530.003000001» - (розміром 36,8 МБ); 2) « 2024-1217-100030.00300000» - (розміром 49,4 МБ). У ході перегляду відеозапису № 1 встановлено, що він триває 04 хв 59 сек, та його здійснює ОСОБА_15 у приміщенні відділу поліції, починаючи з 09:55 17.12.2024, зі звукозаписом. 
На вказаному відеозаписі візуально підтверджується факт перебування ОСОБА_5 17.12.2024 з 09:57 до 10:01 у службовому кабінеті № 22 ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області та контактування у цей час із майором поліції ОСОБА_10 та капітаном поліції ОСОБА_3 . З контексту розмови, яка відбувалася між поліцейськими та ОСОБА_4 , вбачається, що в ній йде мова про нескладання адміністративних матеріалів стосовно третіх осіб. 
Крім того, в розмові капітан поліції ОСОБА_16 запевнює ОСОБА_17 в необхідності подальшого «спілкування» із ним та його керівником - майором поліції ОСОБА_10 ( ОСОБА_21 ). 
Також установлено, що поліцейські не заперечували щодо ствердження ОСОБА_5 про їх подальші зустрічі у наступному (2025) році. Також під час службового розслідування були витребуванні копії з Журналів «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області» з 14.10.2024 до 31.10.2024 та з 15.12.2024 до 19.12.2024. Вивченням цих копій було установлено, що в останні дні жовтня 2024 року та 17.12.2024 під час відвідування ОСОБА_4 вказаного відділу поліції, останній у Журналі «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області» зареєстрований не був. 
Таким чином, ОСОБА_10 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, що виразилось у безпідставному запрошенні у жовтні 2024 року та 17.12.2024 ОСОБА_5 до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, невжитті заходів, направлених на реєстрацію останнього в Журналі «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до відділу поліції».
Згідно листа ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області від 09.04.2025 № 60.4/2002 та інформації, яка зареєстрована у Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», встановлено, що з жовтня 2024 до 27.03.2025 інформації щодо порушень ОСОБА_4 адміністративного законодавства України у ЖЄО ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області не реєструвалось. З урахуванням зазначеного майор поліції ОСОБА_10 , на порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, починаючи з жовтня 2024 до 27.03.2025 вказану вище інформацію від єдиного обліку Національної поліції України укрили, в ЖЄО ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області не зареєстрував, жодних заходів, спрямованих на припинення адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 та його найманими працівниками, та документування їх протиправних дій, не вживав. Про ці порушення капітан поліції ОСОБА_16 , майор поліції ОСОБА_10 з жовтня 2024 до 27.03.2025 полковнику поліції ОСОБА_22 , який являється їх керівником, не доповідали.
З листів УОАЗОР та ВДЗ ГУНП в області від 31.03.2025 № 17718-2025 (64654) та № 17700-2025 (64132), які надійшли дисциплінарній комісії для долучення до матеріалів службового розслідування, установлено, що з 25.11.2024 до 27.03.2025 капітан поліції ОСОБА_16 та майор поліції ОСОБА_10 до ГУНП в області, у тому числі на телефонний номер екстреної служби « 102» згаданого Головного управління Національної поліції в області, з рапортом та повідомленнями про пропозицію їм неправомірної вигоди не зверталися
Також у Висновку вказано, що протиправні дії майора поліції ОСОБА_11 , призвели до грубого порушення службової дисципліни та негативних наслідків у вигляді відкриття кримінальних проваджень, затримання останнього, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, обрання запобіжного заходу, що набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку в діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки були висвітленні у засобах масової інформації, про що свідчать критичні публікації за посиланнями:
- https://www.facebook.com/share/16SJ5q2FAB/;
-https://dbr.gov.ua/news/na-odeshhini-dbr-vikrilo-pravoohoronciv-yaki-vimagali groshi-z-pidpriemciv-pogrozhuyuchi-mobilizacieyu-ihnih-pracivnikiv «На Одещині ДБР викрило правоохоронців, які вимагали гроші з підприємців, погрожуючи мобілізацією їхніх працівників».
У Висновку дисциплінарна комісія встановила, що ОСОБА_1 був вчинений грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини 3 ст.1, частини 3 ст. 2, пунктів 4, 6, 7 частини 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 3 частини 1 ст.18, пунктів 1, 2, 3 частини 1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 2, 3, 4, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 1, 2 розділу VIІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, пункту 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУ НП в Одеській області, затверджених наказом ГУ НП в Одеській області від 24.04.2023 №1000, підпунктів 5, 12 пункту 1, пункту 5 наказу ГУ НП в Одеській області від 02.01.2023 №1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9 пункту 1 наказу ГУ НП в Одеській області від 03.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1-34 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік.
У ході службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування та були викладені в Доповідній записці, знайшли своє підтвердження, а за скоєння ОСОБА_1 вищезазначеного дисциплінарного проступку, існує необхідність застосування до останнього дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
На думку дисциплінарної комісії, обставини, які б пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 , відсутні. Разом з тим, дисциплінарним провадженням безпідставно проігноровані обставини, які можуть пом`якшувати відповідальність ОСОБА_1 , та не врахована попередня бездоганна поведінка позивача, відсутність дисциплінарних стягнень на момент проведення службового розслідування, заохочення позивача та позитивна характеристика останнього.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо порушення ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час процедури проведення службового розслідування через їх безпідставність та недоведеність, оскільки вказаною нормою визначений обов`язковий зміст Висновку за результатом службового розслідування.
Дослідивши зміст Висновку службового розслідування (наявний в матеріалах електронної справи) колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає законодавчим приписам частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту, оскільки містить 1) дату і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посаду і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводили службове розслідування; 2) підставу для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
А відтак, доводи апелянта щодо дотримання ним процедури проведення службового розслідування знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення службового розслідування.
Колегія суддів установила, що на розгляді у Суворовському районному суді Одеської області перебуває кримінальна справа №947/28124/2 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №62024150020002395 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. 
У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги
Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Як установлено апеляційним судом, підставою для призначення службового розслідування стосовно позивача, слугувала інформація про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння позивачем кримінального правопорушення.
У свою чергу, зміст позивач стверджував про те, що звільняючи з займаної посади, відповідач мав робити висновки службового розслідування винятково у межах компетенції дисциплінарного органу, без дублювання висновків слідства чи обвинувачення.
З приводу вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.
З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).
Акцентуючи увагу на тому, що Закон №580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 (постанова від 02 жовтня 2019 року) мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі №260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 14 грудня 2020 року у справі № 480/1552/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі №320/1206/21, від 03 квітня 2024 року у справі № 420/9503/22, від 15 серпня 2024 року у справі №420/5700/23, та багатьох інших.
У цій справі апеляційний суд також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 816/1218/16, від 22 січня 2020 року у справі № 160/1750/19, від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, а також від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, тощо В контексті особливостей спірних правовідносин слід також зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Апеляційний суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2022 року у справі №480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення (вказані висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 818/1274/17).
В аспекті характеру спірних правовідносин Верховний Суд у справі №480/9492/20 також зауважував, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).
Варто зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, висновується, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.
Як убачається з матеріалів цієї справи, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало скоєння ним дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини 3 ст.1, частини 3 ст.2 , пунктів 4, 6, 7 частини 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 3 частини 1 ст.18, пунктів 1, 2, 3 частини 1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 2, 3, 4, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 1, 2 розділу VIІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, пункту 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУ НП в Одеській області, затверджених наказом ГУ НП в Одеській області від 24.04.2023 №1000, підпунктів 5, 12 пункту 1, пункту 5 наказу ГУ НП в Одеській області від 02.01.2023 №1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГКНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9 пункту 1 наказу ГУ НП в Одеській області від 03.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1-34 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік.
Не можна залишити поза увагою і результати пройденого позивачем поліграфу, за результатом дослідження ПФДзВП виявлено значні психофізіологічні реакції при відповідях на питання та про те, що отриманий результат свідчить про наявність свідомої психологічної установи на приховування інформації по питанням. Доводи позивача про недопустимість вказаного висновку як доказу відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що позивач у добровільному порядку пройшов відповідне дослідження. Натомість, покликання позивача на судову практику у кримінальних справах щодо неможливості використання в якості доказів, відхиляються апеляційним судом, з огляду на процесуальну відмінність процедур притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності у частині доказування.
При цьому, апеляційний суд зазначає на відмінність доказування щодо отримання неправомірної вигоди (склад кримінального правопорушення) та доведення відповідачем фактів неетичної поведінки позивача як поліцейського. У даній справі не є предметом доведення чи спростування факту отримання позивачем неправомірної вигоди, натомість є проведення перевірки щодо наявності ознак порушення позивачем присяги поліцейського через призьму своєї поведінки.
Досліджуючи частину матеріалів кримінальної справи, а саме заяву ОСОБА_7 від 25.11.2025 року про притягнення до кримінальної відповідальності працівників правоохоронних органів які вимагають надання неправомірної вигоди, протоколів допиту ОСОБА_7 від 26.01.2024, від 13.12.2024, від 22.01.2025, від 05.02.2025, від 25.02.2025, від 28.02.2025 та запис протоколу судового засідання від 11.12.2025 про допит судом ОСОБА_7 як свідка, колегія суддів зазначає про доведеність обставин наявності позапроцесуальних зв`язків ОСОБА_1 особисто та через іншу особу, що у своїй сукупності свідчать про підтвердження Висновків службового розслідування. 
Висновок суду першої інстанції про суперечливість показів свідка ОСОБА_7 , на переконання апеляційного суду, є помилковим, оскільки покази свідка, надані ним в судовому засіданні, відповідають змісту протоколів допиту свідка ОСОБА_7 від 26.01.2024, від 13.12.2024, від 22.01.2025, від 05.02.2025, від 25.02.2025, від 28.02.2025.
Так, під час допиту судом першої інстанції свідка ОСОБА_7 , останній вказав, що вперше з`явився у райвідділі за викликом, який надійшов у телефонному режимі, вказав, що у кабінеті знаходився позивач та його напарник, які вказали, що через те, що він використовує найману праці без офіційного працевлаштування, слід принести 500 доларів США, які свідок в цей же день і приніс в кабінет де продовжували перебувати позивач та його напарник і поклав їх на стіл. В подальшому, як зазначив свідок йому вказали про необхідність щомісяця сплачувати 150 доларів США задля уникнення проблем, які свідок у листопаді також приніс у райвідділ, а в подальшому, як зазначив свідок, він здійснював безготівковий переказ грошей на рахунок, вказаний у смс повідомленні. Також свідок повідомим, що при спілкуванні з іншим працівником поліції, йому було вказано, що все вирішує « ОСОБА_21 ».
Ім`я та по батькові позивача - ОСОБА_24 . 
Розбіжність показів свідка в частині реєстрації його як ФОП та здійсненні ним господарської діяльності жодним чином не впливають на сам факт наявності позапроцесуальних відносин позивача зі свідком.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції зосередився на відсутності доказів, які підтверджували б обставини, зазначені в повідомленні про підозру та надавали б підстави для висновку про наявність у діях позивача кримінального правопорушення, натомість підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є відмінними.
Апеляційний суд, надаючи оцінку по суті дисциплінарних проступків позивача у світлі їх кваліфікації дисциплінарною комісією, з урахуванням виконання службових обов`язків, дотримання службової дисципліни та правил етичної поведінки, дійшов висновку про підтвердження обставин, які стали підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції.
Описані дії позивача у Висновку службового розслідування вірно кваліфіковані відповідачем як такі, що принижують авторитет Національної поліції та унеможливлюють подальше виконання ним обов`язків.
Між тим сутність дисциплінарного проступку полягає у порушенні службової дисципліни, невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків. Відповідні висновки мають ґрунтуватися на встановленні конкретних фактичних даних, які свідчать про наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і діями (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.
Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції, не погодившись із висновками службового розслідування щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарних проступків, не встановив, чи містить висновок службового розслідування обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарних проступків, їх наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим.
Суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду у постановах від від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, від 15 серпня 2024 року у справі №420/5700/23, проте застосував їх формально, відірвано від змісту та правових позицій, сформульованих Верховним Судом у наведених справах.
У цьому контексті апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції з`ясувавши обставини, дає їм хибну оцінку, що призвело до прийняття помилкового рішення.
Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування необхідних доказів.
Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Пунктом 1 розділу 1 Правил № 1179 установлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Пунктом 3 розділу ІV Правил № 1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Відповідно до пункту 4 Правил № 1179 поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним. 
З огляду на апеляційний суд вважає, що відповідачем вірно надано оцінку діям позивача під час службового розслідування та встановлено відповідно до оскаржуваного наказу ГУНП № 1065 від 10.04.2025 порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 10, 13 частини третьої статті 1, частини третьої статті 2, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, пунктів 1, Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.04.2026 11 2, 3 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України від 14.01.2014 № 1700-УІІ «Про запобігання корупції», абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179. 
В контексті спірних правовідносин апеляційний суд зазначає, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак вчинення позивачем проступку оцінено в аспекті співмірності тяжкості вчиненого поступку та обраного виду дисциплінарного стягнення. Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.
ОСОБА_1 за своєю посадою входив до складу керівництва відділу поліції № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, тобто мав бути прикладом до підлеглих та оточуючих.
У п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту України передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, зобов`язує поліцейського знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку. 
Так, пунктом 2.1 розділу 2 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 24.04.2023 №1000 передбачено, що поліцейській повинні дотримуватись вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 (неформальні контакти з особою, укриття правопорушень, використання службового становища) прямо суперечать вимогам Правил етичної поведінки поліцейських щодо доброчесності, неупередженості та законності. 
Також, пунктом 2.3 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку передбачено, що працівники поліції повинні поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя, на повагу до гідності, на свободу та особисту недоторканність; недоторканість житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитись стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Перебування в одному кабінеті зі свідком ОСОБА_7 при узгодженні позапроцесуальних стосунків, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди зі сторони свідка, за своєю сукупністю створюють склад дисциплінарного порушення, яке стало підставою для звільнення з органів поліції. 
Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Наведеним критеріям рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У частини 2 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховані приписи п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Підсумовуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що спірний наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1065 від 30.04.2025 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області" відповідає критеріям статті 2 КАС України, оскільки прийнятий у межах та на підставі повноважень, встановлених законодавством.
У зв`язку із зазначеним, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1065 від 30.04.2025 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за перелічені порушення та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з поліції слід відмовити.
У свою чергу, вимоги про скасування наказу ГУНП в Одеській області від 14 травня 2025 року №572 о/с "По особовому складу", поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку є похідними позовними вимогами від основної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №1065 від 30.04.2025 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому у задоволенні їх також слід відмовити.
Відповідно до статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до викладеного, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Перерозподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі №420/16703/25 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: вул. Академіка Філатова, 15А, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 40108740).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуюча-суддя Г.П.Казанчук

Суддя Ю.М.Градовський

Суддя О.В.Єщенко