ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2026 р. м. Київ 
Справа № 911/3606/25 
Господарський суд Київської області у складі:
cудді Ейвазової А.Р., 
розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом фізичної особи-підприємця Обець Ірини Олександрівни до фізичної особи-підприємця Денисенка Віктора Івановича про стягнення 108 953,92грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Обець Ірина Олександрівна (далі - позивач, ФОП Обець І.О.) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Денисенка Віктора Івановича (далі - відповідач, ФОП Денисенко В.І.) про стягнення 108 953,92грн, з яких: 99 275грн - основного боргу; 893,48грн - втрат від інфляції за жовтень 2025 року; 350,86грн - 3% річних за період з 10.10.2025 по 21.11.2025; 3 625,58грн - пені за період з 10.10.2025 по 21.11.2025; 4 809грн - штрафу (з урахуванням нової редакції позовної заяви).
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором від 30.04.2024 №02-14/24 про надання послуг в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк (а.с.1-9; 70-78).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.12.2025: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.84-85).
Як визначено ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Враховуючи відсутність у сторін спору електронних кабінетів, копія ухвали від 30.12.2025 направлена: позивачу - рекомендованим поштовим відправленням №R067071919975, яке повернуто відділенням поштового зв`язку з довідкою від 17.01.2026, у якій причини повернення не зазначені (а.с.88-89), а відповідачу - рекомендованим поштовим відправленням №R067071936403, яке повернуто відділенням поштового зв`язку з довідкою від 21.01.2026, у якій причин повернення не зазначені (а.с.95-97). Водночас, адреси, за якими направлені відповідні поштові відправлення, відповідають адресам сторін: позивача - вказана у позовній заяві як адреса для листування: відповідача - внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як станом на 02.12.2025 (а.с.53), так і станом на 28.01.2026 (а.с.98). 
Окрім того, ухвала від 30.12.2025 направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 30.12.2025., зареєстрована у реєстрі 30.12.2025 за №133009491 та оприлюднена 31.12.2025.
До прийняття рішення у даній справі відзиву на позов від відповідача суд не отримав. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за заявою представника відповідача - адвоката Червоняка С.П. від 05.03.2026, такій особі надано доступ до матеріалів справи в електронному вигляді.
Як вбачається з довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена представнику відповідача - адвокату Червоняку С.П. до електронного кабінету 06.03.2026 о 13:20.
В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. При цьому, відповідно до ч.7 такої статті, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Отже, ухвала про відкриття проваджена у справі влучена відповідачу 06.03.2026, тому останнім днем строку, встановленого ч.1 ст.251 ГПК України для подання відзиву на позов, є 23.03.2026 (згідно ч.4 ст.116 ГПК України, оскільки 21.03-22.03.2026 - неробочі дні).
Відзив на позов на момент прийняття рішення до суду не надходив.
В силу ч.1 ст.116 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Граничний строк розгляду відповідної справи, визначений ч.1 ст.248 ГПК України, сплив.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.
30.04.2024 між ФОП Обець І.О. (далі - виконавець) та ФОП Денисенко В.І. (далі - замовник) укладено договір №02-14/24 про надання послуг (далі - договір; а.с.19-24). Зазначений договір підписано з протоколом розбіжностей, що врегульовані сторонами у протоколі узгодження розбіжностей (а.с.27-28).
Згідно п.1.1 договору надані наступні визначення термінів, що використовуються сторонами договору: рухомий об`єкт - автомобіль, корабель, локомотив, вагон, літак та будь-який інший технічний засіб замовника, який може рухатися самостійно або за допомогою інших технічних засобів; мобільний термінал - прилад для визначення географічних координат, швидкості, напрямку руху та ряду інших параметрів транспортного засобу за допомогою супутників GPS та передачі цієї інформації на диспетчерський центр замовника з використанням супутникового або стільникового каналу зв`язку; прилад має унікальний ідентифікаційний номер (IMEI), та призначений для встановлення на рухомих об`єктах; диспетчерський центр - автоматизоване робоче місце диспетчера замовника, призначене для оперативного керування парком рухомих об`єктів та побудоване на базі персонального комп`ютера, з`єднаного з мережею Інтернет, та програмного забезпечення (тонкий клієнт); інформаційний шлюз - сервер (спеціалізований комп`ютер), доступний через мережу Інтернет, що забезпечує збирання і зберігання інформації від мобільних терміналів, а також надання цієї інформації на диспетчерський центр зеамовника.
Відповідно до п.2.3 договору: в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник замовляє, а виконавець надає замовнику інформаційні послуги з організації доступу до інформаційного шлюзу (далі - «послуги»); за допомогою інформаційного шлюзу замовник отримує в автоматичному режимі інформацію про позиції рухомих об`єктів та повідомлення від мобільних терміналів. 
Підключення до послуг здійснюється, шляхом подачі замовлення, що зазначене в додатку №1 «Замовлення послуг» до договору, що є невід`ємною частиною договору (п.2.5 договору).
В силу п.2.6 договору доступ до систем моніторингу транспорту та перелік контактних осіб по бухгалтерському обліку та документообороту надається замовником виконавцю шляхом заповнення форми, наведеної у додатку №2 до договору.
Як визначено п.п.3.1-3.4 договору: послуги, зазначені у п.2.3 договору, у повному обсязі надаються цілодобово, як у робочі, так і у вихідні та святкові дні; у випадку виникнення проблем технічного чи іншого характеру, що перешкоджають наданню зазначених у п.2.3 договору послуг, виконавець залишає за собою право припинити надання послуг для аварійного чи профілактичного обслуговування устаткування на час, зазначений у п.3.3 договору, з метою якнайшвидшого відновлення його працездатності та продовження надання замовнику вказаних послуг; послуги, зазначені у п.2.3 договору, вважаються наданими у повному обсязі, якщо припинення їх надання з технічних причин склало у підсумку не більше 8 годин на місяць, а також, якщо кожний неперервний період їх ненадання у робочий час (щодня з 09:00 до 18:00, крім вихідних та святкових днів) не перевищував 30 хвилин; за домовленістю сторін надання послуг за даним договором може бути призупинено за письмовим зверненням замовника; в такому випадку активні термінали можуть бути переведені у призупинення, проте, нарахування абонентської плати (щомісячна оплата послуг) не припиняється.
На підтвердження факту надання послуг сторони підписують акт про надання послуги (далі - акт); обов`язок по складанню акта покладається на виконавця; якщо протягом 5 календарних днів з дня отримання акту від виконавця замовник не підпише (не підтвердить у програмі електронного документообігу) такий акт або не надасть письмову мотивовану відмову, то цей акт вважається прийнятим (таким, що схвалений та підписаний обома сторонами без зауважень), а всі послуги надані належним чином згідно з умовами цього договору та прийняті замовником без зауважень (п.3.8 договору).
Згідно п.4.1 договору оплата замовником наданих виконавцем послуг (абонентська плата), зазначених у п.2.3 договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів замовника на банківський рахунок виконавця, відповідно до рахунків-фактур, які виставляє виконавець, та актів наданих послуг.
Як установлено п.4.2 договору: виконавець щомісячно, до 5 числа місяця, що слідує за місяцем надання послуг (в якому надано послуги замовнику), готує та направляє замовнику рахунок-фактуру про надані послуги (з переліком та вартістю наданих послуг); рахунок про надані послуги надсилається замовнику за вказаними у договорі реквізитами електронною поштою; рахунок має бути сплачений замовником до 9-го числа включно місяця, що слідує за місяцем надання послуг (в якому надано послуги); порядок оплати послуг за активні та призупинені об`єкти однаковий; якщо дата оплати припадає на вихідний, то сплатити рахунок потрібно в останній робочий день, що передує кінцевій даті сплати; у разі відсутності оплати за надані послуги у визначений цим договором термін, надання послуг припиняється з дня, наступного за днем, що є крайній для оплати рахунку, проте нарахування абонентської плати не припиняється до повного погашення замовником своєї заборгованості за договором або до дати припинення договору; у випадку наявності у замовника заборгованості по оплаті наданих послуг (абонентської плати) за 2 більше календарні місяці, виконавець направляє замовнику на електронну пошту лист-вимогу щодо оплати заборгованості; в разі відсутності оплати протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати направлення зазначеного вище листа-вимоги, виконавець має право видалити всі об`єкти програмного забезпечення замовника без збереження історії та без жодних компенсацій замовнику.
Пунктом 4.3 договору узгодили, що щомісячна вартість послуг, передбачених п.2.3 договору, розраховується таким чином: щодо активних об`єктів - підсумкова вартість за 1 календарний місяць розраховується як добуток (множення) кількості активних терміналів (об`єктів) на кількість днів фактичного надання послуг (кількість днів використання) та на вартість 1 дня використання (надання послуг) відповідно до обумовленого сторонами тарифного пакету; вартість усіх тарифних пакетів щодо активних терміналів (об`єктів) включає вартість SIM-карток мобільних операторів (оператори обираються виконавцем, з врахуванням того, що покриття обраного виконавцем оператора повинно забезпечувати передачу позиції в районах переважного використання рухомих об`єктів замовника) та поповнення їх карткового рахунку, необхідне для безперебійного та повного, з врахуванням положень п.3.3 договору, надання виконавцем послуг; вартість обраного (обумовленого сторонами) тарифного пакету наведена в додатку №1 до договору (пп.4.3.1.1); вартість за призупинений об`єкт є фіксованою та становить 30грн за 1 (один) календарний місяць за 1 призупинений об`єкт; нарахування плати за призупинений об`єкт, не залежно від дати такого призупинення, здійснюється як за повний календарний місяць та встановлюється з місяця, в якому відбулось таке призупинення (пп.4.3.1.2).
Замовник, згідно п.5.2 договору, зобов`язаний сплачувати вартість послуг виконавця, зазначених в п.2.3 договору, у повному обсязі та вчасно, а у випадку прострочення замовником оплати послуг виконавця, як передбачено п.5.7 договору, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день затримки в оплаті послуг виконавця.
Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань; якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме припинення або перегляду, договір вважається продовженим на один рік з можливістю внесення змін чи доповнень до договору; кількість пролонгацій за даним договором необмежена (п.п.6.1,6.2 договору).
При цьому, п.6.3 сторони узгодили, що договір може бути розірвано за згодою обох сторін, або за ініціативою лише однієї сторони; в останньому випадку сторона-ініціатор розірвання договору повинна письмово повідомити іншу сторону про свій намір розірвати (припинити) договір не пізніше ніж за 20 календарних днів до моменту припинення нею виконання своїх зобов`язань за цим договором; якщо ініціатором розірвання договору виступає виконавець, то останній повинен відшкодувати замовнику всі понесені збитки; розмір збитків має бути документально підтверджений
У додатку №1 «замовлення послуг» (а.с.25) сторони передбачили найменування послуг та їх вартість: тарифний пакет « 180» - 5,92грн за день; тарифний пакет роумінг « 300» - 300грн за день; призупинення об`єктів - 30грн на місяць.
Листом від 24.09.2025 за вих.№24/09-25 відповідач повідомив позивача про розірвання з 31.10.2025 договору та просив з 01.10.2025 припинити надання послуг за договором, вимкнути GPS трекери, не нараховувати оплату (а.с.29). Також, у такому листі відповідач просив позивача передати йому паролі GPS трекерів та тарувальні таблиці.
У відповідь на вказане повідомлення, на електронні адреси «alexgogulya, ignatenko.tcg» 25.09.2025 направлено повідомлення про прийняття в обробку, роз`яснено порядок розірвання договору; додатком до відповідного повідомлення вказано рахунок на оплату за вересень-жовтень (а.с.30).
02.10.2025 з електронної адреси «ІНФОРМАЦІЯ_1» на електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_2» направлено лист, у якому відповідач заперечував щодо оплати послуг за жовтень 2025 року з посиланням на припинення співпраці з 01.10.2025 (а.с.31).
02.10.2025 позивачем на електронну адресу відповідача направлена відповідь, у якій повідомлено про неоплату рахунку за вересень-жовтень та роз`яснено порядок визначення періоду, за який він виставлений (а.с.31-32).
Відповідно до акту від 30.09.2025 №10163, який підписаний лише позивачем, вартість послуг з доступу до системи GPS-моніторингу за вересень 2025 року складає 68 700грн (а.с.33).
Також, як вказує позивач, для оплати наданих послуг ним виставлено відповідачу рахунок на оплату від 30.09.2025 №9357 на суму 99 725грн, який включає в себе вартість наступних послуг: доступу до системи GPS-моніторингу за вересень 2025 року на суму 68 700грн; доступу до системи GPS-моніторингу за жовтень 2025 року на суму 31 025грн (а.с.63).
Вказаний акт, разом із зазначеним рахунком направлені на поштову адресу відповідача, про що свідчать надані позивачем докази, а саме: поштова накладна №0209400416016; опис вкладення до відправлення, прийнятого за такою накладною; фіскальний чек від 09.10.2025 щодо оплати послуг пересилання відправлення (а.с.34). Крім того, відповідні документи 09.10.2025 направлені на електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», на підтвердження чого надано скріншот направлення (а.с.65).
При цьому, як вбачається з відомостей вебсайту АТ «Укрпошта» відповідне поштове відправлення 25.10.2025 повернуто відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.35).
Відповідно до претензії від 29.10.2025 №02-16/25 позивач вимагав від відповідача сплатити борг за надані послуги, з урахуванням нарахованих штрафних санкцій, у загальному розмірі 106 397,35грн (а.с.36-41). 
На підтвердження направлення вказаної претензії відповідачу надано: скріншот направлення її на електронну адресу (а.с.42); поштову накладну №0209400421125; опис вкладення до відправлення, прийнятого за такою накладною; фіскальний чек від 29.10.2025 щодо оплати послуг пересилання відправлення (а.с.69). 
Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку здійснити оплату інформаційних послуг з організації доступу до інформаційного шлюзу за вересень-жовтень 2025 року, а також застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством, за порушення зобов`язання з оплати наданих послуг.
Заявлені позивачем вимоги суд вважає частково обґрунтованими з наступних підстав.
Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (норми якого діяли в період укладення договору).
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.
Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; при цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Так, як установлено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи зміст правовідносин, що склалися між сторонами за умовами укладеного договору, його предмет, права й обов`язки сторін за ним, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
В силу ст.902 ЦК України: виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи умови договору, відповідач мав здійснювати розрахунок за інформаційні послуги з організації доступу до інформаційного шлюзу у строк, встановлений п.4.2 договору, - до дев`ятого числа місяця наступного за місяцем надання послуг на підставі виставленого рахунку.
При цьому, відповідний договір можна вважати розірваним з 31.10.2025, оскільки відповідач направив 24.09.2025 повідомлення позивачу з дотриманням строку, встановленого у п.6.3 договору (не менш ніж за 20 днів до моменту припинення виконання зобов`язань за договором) про намір розірвати договір з 31.10.2025.
Так, як передбачено ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
В силу ст. 907 ЦК України: договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін; порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Дотримання визначеного сторонами порядку розірвання договору за інціаивою однієї із сторін, в силу ст.629 ЦК України, є обов`язковою умовою, за фактом додержання якої, договір вважається розірваним, а відповідні зобов`язання сторін припиненими, за виключенням тих, які залишилися не виконаними на час чинності відповідного договору. 
Оскільки відповідач просив не надавати послуги та відключити GPR трекери з 01.10.2025 позивач міг, оскільки за договором це відбувається за домовленістю сторін, призупинити надання послуг за договором до 31.10.2025 у відповідності з п.3.4 договору та перевести активні термінали в режим призупинення, разом з тим, це не впливає на нарахування абонентської плати (щомісячної оплати послуг), як домовились сторони п.3.4 договору. Договір містить домовленість сторін щодо зменшення оплати лише у разі їх не надання позивачем або надання ним таких послуг неналежної якості, тобто оплату за послуги, які не надані з вини виконавця. 
Разом з тим, у даному випадку, враховуючи, що мало місце розірвання договору за ініціативою відповідача з 31.10.2025, абонентська плата (плата за надання послуг) могла бути нарахована позивачем до відповідної дати. 
Як передбачено сторонами п.6.4 договору, що фактично містить наслідки розірвання договору, договір вважається розірваним і втрачає чинність лише після повного виконання сторонами усіх зобов`язань за договором, які виниклим під час строку дії договору, та проведення усіх взаємних розрахунків між сторонами за послуги, фактично надані виконавцем замовнику за договором, аж до останнього дня надання цих послуг.
Отже, відмова відповідача, висловлена у переписці сторін, оплачувати вартість послуг за частину жовтня 2025 року - по 15.10.2025 не відповідає умовам договору та фактичним обставинам, встановленим судом.
Відсутність підписаного сторонами акта щодо надання послуг за вересень 2025 року не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість відповідних послуг, оскільки судом встановлено. що відповідний акт направлений на зареєстровану адресу відповідача, однак, повернутий без вручення відділенням поштового зв`язку за закінченням встановленого строку зберігання, що є підставою вважати відповідний акт врученим відповідачу. Оскільки зауважень щодо такого акту не висловлено у встановлений договором строк, такий акт вважається погодженим відповідачем. При цьому, слід зазначити, що листування сторін свідчить про те, що відповідач не висловлював заперечень після направлення йому рахунків щодо вартості послуг, факту їх надання позивачем у вигляді забезпечення доступу у вересні 2025 року. Поряд з цим, у встановлений для відзиву строк, відповідач також не заперечив відповідних обставин.
Верховний Суду у постанові від 19.09.2022 у справі №910/12780/21 дійшов висновку про те, що виходячи зі змісту положень ст.ст.509, 901, 903 ЦК України, обов`язок замовника оплатити послуги виникає з факту їх надання, а не з факту оформлення передачі послуг актом надання послуг.
При цьому, у даному випадку послуга позивача полягає у наданні доступу, а не в певних активних діях позивача, до інформаційного шлюзу для системи географічного визначення координат, роль якого виконує сервер позивача.
Судом під час розгляду справи не встановлено факту складання акту за жовтень 2025 року, між тим, як свідчить повідомлення відповідача від 24.09.2025 (а.с.29), відповідач просив позивача такі послуги не надавати з 01.10.2025, що не звільняє його від оплати послуг за договором (абонентської оплати) за відповідний період до моменту розірвання договору, у разу призупинення їх надання, виходячи із положень укладеного сторонами договору, отже, підстав для складання та направлення акту у позивача не було. 
Доказів оплати послуг (абонентської плати) за вересень-жовтень 2025 року відповідачем під час розгляду справи та до прийняття рішення у справі відповідач не надав. При цьому, нарахування плати за жовтень 2025 року не до 31.10.2025, а лише до 15.10.2025 (протягом 20 днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору) є правом позивача. Зважаючи на строк, встановлений п.4.2 договору, оплата за жовтень 2025 року мала бути здійснена до 09.11.2025.
Частиною 1 ст.612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, не виконавши зобов`язання в частині оплати послуг (абонентської плати) за вересень-жовтень 2025 року у строк, встановлений договором, відповідач допустив порушення зобов`язань.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 99275грн суд задовольняє у повному обсязі.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 893,48грн - втрат від інфляції за жовтень 2025 року; 350,86грн - 3% річних за період з 10.10.2025 по 21.11.2025.
Як визначено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати наданих послуг, вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими.
Разом з тим, суд не може погодитись з правильністю здійсненого розрахунку відповідних вимог. 
Так, здійснюючи нарахування втрат від інфляції та 3% річних позивач нараховує втрати від інфляції та 3% річних на всю суму боргу - 99 275грн за загальний період з 10.10.2025 по 21.11.2025, однак, не можна вважати простроченим саме з 10.10.2025 оплату за жовтень 2025 року у розмірі 31025грн, оскільки відповідні послуги мали бути оплачені до 09.11.2025 включно.
За розрахунком суду, враховуючи строки виконання зобов`язань з оплати за вересень 2025 року у розмірі 68 700грн - до 09.10.2025 та жовтень 2025 року у розмірі 31025грн - до 09.10.2025, загальний розмір 3% річних складає 272,96грн, а саме:
- з 10.10.2025 по 09.11.2025 на суму боргу у розмірі 68 700грн - 175,04грн;
- з 10.11.2025 по 21.11.2025 на суму боргу у розмірі 99275грн (68700+31025) - 97,92грн.
За розрахунком суду враховуючи період прострочення, розмір основного боргу, офіційний індекс інфляції за жовтень 2025 року, розмір втрат від інфляції за жовтень 2025 року складає 618,30грн. При цьому, нарахування здійснено судом на суму боргу за вересень 2025 року в розмірі 68700грн, оскільки у жовтні 2025 року зобов`язання з оплати за жовтень 2025 року ще не можна вважати простроченим.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3% річних суд задовольняє у розмірі 272,96грн, а вимоги в частині стягнення втрат він інфляції - у розмірі 618,30грн; у задоволенні вимог в частині стягнення 77,90грн - 3% річних та 275,18грн - втрат від інфляції суд відмовляє.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 625,58грн пені, яка нарахована ним за період з 10.10.2025 по 21.11.2025, а також 4 809грн штрафу.
Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Як установлено п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч.ч.2,3 ст.549 ЦК України: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Розмір пені, що нараховується у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Розмір пені, встановлений договором, не перевищує максимального розміру пені встановленого відповідною нормою.
Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань у вигляді прострочення оплати, позивач набув права вимагати сплати пені, передбаченої п.5.8 договору. 
Здійснюючи розрахунок пені, позивач допустив ті самі помилки, які ним допущені під час нарахування 3% річних. 
За розрахунком суду розмір пені за заявлений позивачем період складає 2820,58грн, яка нарахована за період з:
- 10.10.2025 по 09.11.2025 на борг у розмірі 68700грн - 1 808,79грн;
- 10.11.2025 по 21.11.2025 на борг у розмірі 99 275грн - 1 011,79грн.
Отже, відповідні вимоги суд задовольняє у розмірі 2820,58грн, а у задоволенні вимог в частині стягнення 805грн пені - відмовляє.
Нарахування позивачем штрафу у розмірі 4 809грн на підставі п.5.9 договору є безпідставним, оскільки відповідний пункт виключено згідно протоколу розбіжностей, які врегульовано сторонами (а.с.27). 
Поряд з цим, неустойка (штраф є видом неустойки) є видом забезпечення виконання зобов`язання відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, а правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання укладається у письмовій формі, як передбачено ч.1 ст.547 ЦК України. В силу ч.2 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо встановлення такої відповідальності у встановленій законом формі - проста письмова, заявлені у відповідній частині вимоги безпідставні.
Отже вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 4 809грн, нарахованого на підставі п.5.9 договору, задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 3 028грн, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2 862,17грн /(99275+272,96+618,30+2820,58)*3 028: 108 953,92/.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Денисенка Віктора Івановича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Обець Ірини Олександрівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) 99275грн - основного боргу, 272,96грн - 3% річних, 618,30грн - втрат від інфляції, 2 820,58грн - пені, а також 2862,17грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 275,18грн - втрат від інфляції, 77,90грн - 3% річних, 805грн - пені, 4 809грн - штрафу. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова