КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/569/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року місто Київ
справа №363/3965/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2025року, постановлену під головуванням судді Рудюка О.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_2 , Національний Банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з заявою, в якій просив відстрочити на один рік поворот виконання судових рішень у судовій справі №363/3965/15-ц (рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року, постанови Київського апеляційного суду від 06липня 2020 року, постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року).
Заяву обґрунтовував тим, що, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поворот виконання судових рішень у справі №363/3965/15-ц задоволено частково, допущено поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року та рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі №363/3965/15 шляхом повернення стягнутих на підставі виконавчого листа №363/3965/15, виданого 30липня 2020 року, грошових сум.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошову суму 12 514 952,94 грн., стягнутих на підставі виконавчого листа №363/3965/15, виданого 30 липня 2020 року, на підставі постанови Київського апеляційного суду від 06липня 2020 року та рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі №363/3965/15. 
Відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відстрочку виконання.
Вказував, що 27 березня 2024 року у нього виявлено онкологічне захворювання, а 01 квітня 2024 року він був прооперований.
Зазначав, що він не відмовляється від присудженого повороту виконання, тим більше, що із загальної суми повороту у 24 489 364,40 грн. зміг добровільно погасити через взаємозалік 11 974 411,45 грн., але з урахуванням тяжкої хвороби, йому виконувати свої зобов`язання тяжко і неможливо.
Посилався на те, що факт того, що війна з російською федерацією відноситься до форс-мажору, що утруднює і робить неможливим виконання зобов`язань, що фіксується у листі ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.
Вказував, що адвокатську діяльність він здійснює через організаційно-правову форму «Адвокатське бюро ОСОБА_1.» та через ПП «Юридична фірма «Імператив Плюс», це його основний бізнес, проте із-за війни дохідність цього бізнесу є невисокою.
Зазначав, що його пенсія складає 23690 грн. і в умовах війни стала основним джерелом доходу, її явно недостатньо для погашення боргу перед банком, при тому, що потрібно витрачатись на лікування.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду задоволено.
Відстрочено поворот виконання судових рішень у цивільній справі №363/3965/15-ц (рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року, постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, постанови Верховного суду від 23 лютого 2022 року), однак не більше чим на один рік відповідно до частини 5 ст. 435 ЦПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судоверішення про відмову у задоволенні заяви.
В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано, що процесуальним законодавство не передбачена можливість відстрочення/ розстрочення виконання повороту виконання. Не всі ухвали, які підлягають примусовому виконанню підлягають відстроченню/розстроченню.
Вказував, що задоволення заяви про відстрочення виконання рішення приводить до правомірного ухилення боржником від виконання рішення суду та порушення прав стягувача на своєчасність захисту своїх прав, що в свою чергу порушить баланс прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Зазначав, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питанняпро відстрочку виконання судового рішення, не перевірив зміст доказів відповідача та позивача і обставини, при цьому суд самостійно здійснив оцінку доказів та вийшов за межі вимог, відповідно до яких, заявник просив відстрочити виконання рішення суду, строком на одін рік, що в свою чергу, судом першої інстанції було проігноровано.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
ОСОБА_3 та треті особи: ОСОБА_2 , Національний Банк України у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. ОСОБА_1 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій вказував на те, що ухвала суду першої інстанції є законною.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 за договорами банківського вкладу (депозиту) суму вкладів у розмірі 4 000 000 грн., проценти за користування грошовими коштами у період з 01 лютого 2005 року по 31 липня 2005 року у розмірі 396 712,32 грн., проценти за користування грошовими коштами у період з 01 серпня 2005 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 9 141 917,81 грн., 3% річних на суму прострочення виплати вкладу у розмірі 1 457 697,58 грн., інфляційні витрати на суму прострочення виплати вкладу у розмірі 13 981 181,40 грн., пені від сум неповернутих вкладів (згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів») в сумі 274 257,53 грн., а всього на суму 29 251 766,64 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами за договорами банківських вкладів (депозиту) від 31 січня 2005 року за №№177s756063, 177s756064, 177s756065, 177s756066, 177s756067, 177s756068, 177s756069, 177s756070, 3% річних та інфляційних втрат відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, пені згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» змінено. 
Зменшено розмір процентів за користування грошовими коштами, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 , за період з 01 лютого 2005 року по 31 грудня 2016 року з 9 538 630,13 грн. до 882 729,84 грн. 
Зменшено розмір 3% річних, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 за період з 31 серпня 2012 року по 31 грудня 2016 року з 1 457 697,58 грн. до 520 692,48 грн. 
Зменшено розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 за період з 31 серпня 2012 року по 31 грудня 2016 року з 13 981 181,40 грн. до 4 489 907,28 грн. 
Збільшено розмір пені згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 , з 274 257,53 грн. до 23 988 004,40 грн. У зв`язку з цим загальну суму стягнення збільшено з 29 251 766,64 грн. до 33 881 334,00 грн. В решті рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено. 
Постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині зменшення розміру стягнених процентів за користування грошовими коштами та розміру загальної суми стягнення змінено, зменшено розмір стягнених процентів до 381 369,84 грн. та розмір загальної суми стягнення до 9 391 969,60 грн. 
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судового збору змінено, зменшено розмір судового збору до 6 090,00 грн. 
В іншій оскарженій частині постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року залишено без змін. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15 397,96 грн. судових витрат на сплату судового збору. Повернуто АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з Державного бюджету України 5 100,00 грн. судового збору сплаченого при поданні касаційної скарги.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року допущено поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року та рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23вересня 2019 року у цивільній справі №363/3965/15 шляхом повернення стягнутих на підставі виконавчого листа №363/3965/15, виданого 30 липня 2020 року грошових сум. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошову суму 12 514 952,94 грн., стягнутих на підставі виконавчого листа №363/3965/15, виданого 30 липня 2020 року, на підставі постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року та рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у цивільній справі №363/3965/15 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_2 , Національний Банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов`язання вчинити певні дії.
Звертаючись до суду з заявою про відстроченнявиконання поворотувиконання судовогорішенняу судовій справі №363/3965/15-ц ОСОБА_1 посилався на те, що має онкологічне захворювання, у зв`язку з чим погіршився його матеріальний стан, а також введений військовий стан, що відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України є підставою для надання відстрочки у виконанні рішення. Крім того, має непрацюючий бізнес, де він є засновником чи директором, який не приносить дохід. ОСОБА_1 на час звернення до суду із вказаною заявою знаходиться у ситуації, яка утрудняє виконання рішення суду, на фоні тяжкої хвороби та війни.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Приписами ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з ч.ч.1, 3-5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з'ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що під поворотом виконання слід розуміти повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим (зміненим) рішенням, вирішення якого можливе судом, який розглядав справу як суд першої інстанції лише у разі вжиття апеляційним чи касаційним судом чітких, визначених процесуальних дій та прийняття відповідних рішень.
Суд першої інстанції задовольняючи заяву, виходив з того, що обставини, на які посилається є істотними і такими, що значно ускладнюють виконання судового рішення; відстрочка виконання судового рішення на один рік з дня ухвалення такого рішення не завдасть істотних збитків банку, не створить занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника і не призведе до порушення балансу інтересів сторін кредитних правовідносин.
Разом з тим, суд першої інстанції досліджуючи обставини, на які посилався  ОСОБА_1 як на підставу для відстрочення виконання рішення поворотувиконання судовихрішеньу судовій справі №363/3965/15-ц, а саме захворювання заявника не звернув увагу на те, що згідно наданих медичних документіву ОСОБА_1 дійсно було виявленозахворювання на ранній стадії, однак ознак ураження регіонарних лімфатичних вузлів немає, віддалені метастази не визначаються, лікування вже проведено.
Доказів про те, що заявник перебував на тривалому та стаціонарному лікуванні, що унеможливлювало виконання рішення суду до заяви не додано.
При цьому, доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становищаОСОБА_1 не надав.
Висновок ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року носить загальний характер, не стосується неможливості здійснення діяльності «Адвокатським бюро ОСОБА_1.» та ПП «Юридична фірма «Імператив Плюс».
А відтак, обставини, на які посилався  ОСОБА_1  у заяві про відстрочення виконання рішення повороту виконання судових рішень у судовій справі №363/3965/15-ц не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відстрочення або розстрочення виконання рішення застосовується до виконання рішення, яке набрало законної сили.
При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, що відстрочити сам поворот виконання рішення суду (повернення стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням) процесуальним законодавством не передбачено, оскільки цей інститут покликаний негайно відновити порушені права.
Поворот є інструментом відновлення прав, як обов'язковий механізм для повернення сторін у попередній стан після скасування рішення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявиОСОБА_1 про відстрочення виконання повороту виконання судових рішеньу судовій справі №363/3965/15-ц.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відстрочення виконання повороту виконання судовихрішеньу судовій справі №363/3965/15-ц.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про відстрочення виконання повороту виконання судових рішень у судовій справі №363/3965/15-ц.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2026 року.

Головуючий:

Судді: