Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1193/26
Номер провадження2/173/1406/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18 червня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Островерхової А.В.,
за участю: 
секретаря судового засідання Прокоф`євої Н.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Максимчук А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,
ВСТАНОВИВ:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилалася на те, що її право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виникло 19.11.2007 та підтверджується відомостями з Інформації ДР речових прав на нерухоме майно. Підстава виникнення права власності - договір купівлі - продажу, ВКА № 856589 р. № 1469 від 19.11.2007, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 20.12.2007. Форма власності: приватна, частка власності: 1/1.
Із Інформації з ДР речових прав вбачається, що підстави обтяжень, про які їй нічого не відомо, виникли 2009 року, тобто через два роки після реєстрації її права власності на житловий будинок.
До 19.11.2007 власником зазначеного житлового будинку був ОСОБА_3 .
На даний час Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не вбачає можливості зняти арешт з належного їй нерухомого майна, так як вона не є боржником по жодному виконавчому провадженню і ніколи ним не була.
Провадження у справі відкрито 22.04.2026.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила зняти арешт з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_2 , підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, та пояснила, що арешт на майно ОСОБА_4 було накладено лише через два роки після відчуження спірного житлового будинку на користь позивача. Зазначила, що на момент укладення правочину у 2009 році функціонування державних реєстрів речових прав у нинішньому вигляді ще не було запроваджено, у зв`язку з чим відомості про обтяження майна не могли бути перевірені шляхом доступу до відповідних електронних реєстрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, та повідомив, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 12003561, відкрите 26.03.2009 на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Луганська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 478 230,00 грн. У межах виконавчого провадження державним виконавцем було вчинено виконавчі дії, зокрема винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. У зв`язку з проведенням у 2014 році бойових дій та тимчасовою окупацією м. Луганська матеріали виконавчого провадження залишилися за місцем попередньої реєстрації відділу та вважаються втраченими. Заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження до відділу не надходили. Станом на 11.05.2026 документи, що підтверджують погашення заборгованості, сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відсутні. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження сума боргу становить 526 225,68 грн. У зв`язку з цим державний виконавець дійшов висновку про відсутність законних підстав для скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження № 12003561.
Судом встановлено, що відповідно до копії Договору купівлі - продажу від 19.11.2007 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 1469.
Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів № 4997849 від 21.11.2007 Договір купівлі – продажу зареєстровано за № 2509225.
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17143734 від 20.12.2007 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 471085578 від 02.04.2026 наявні обтяження:
- Реєстраційний номер 8670329, зареєстровано 24.04.2009 за № 8670329 реєстратором: Луганська філія держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 91016, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Совєтськая, 75 к.404; підстава обтяження: постанова про арешт майна та заборону відчуження, б/н, 24.04.2009, Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_5 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_2 , в виконавчому документі не вказано код та дату народження; фактично боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ; заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, код: 35079713, 91034, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Ломоносова, 98;
- Реєстраційний номер 8756079, зареєстровано 28.05.2009 за № 8756079 реєстратором: Луганська філія держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 91016, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Совєтськая, 75 к.404; підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 12003561, 24.04.2009, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_3 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_1 , в виконавчому листі відсутній ідентифікаційний код; Заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, Код 35079713, 91034, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Ломоносова, 98.
Відповідно до копії листа № 4071 від 15.04.2026 Луганським відділом державної виконавчої служби у луганському районі Луганської області згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 15.04.2026 виконавчі документи у відношенні ОСОБА_2 на примусове виконання до відділу не надходили та не перебувають. 
Положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV в редакції, що діяла на дату накладання арешту на майно позивача встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно зі статтею 57 Закону України № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
Правове регулювання вказаних положень на цей час здійснюється статтями 48,50,56 та 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд не погоджується з наведеними доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву з огляду на таке.
Як встановлено судом, право власності на спірний житловий будинок перейшло до позивача у 2009 році, тоді як арешт на майно було накладено в межах виконавчого провадження щодо попереднього власника вже після відчуження цього майна та переходу права власності до позивача. Таким чином, на момент накладення арешту боржник не був власником спірного нерухомого майна.
При цьому відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірне майно належало боржнику на час накладення арешту або що позивач є стороною виконавчого провадження № 12003561 чи несе відповідальність за зобов`язаннями боржника.
Сам по собі факт наявності непогашеної заборгованості боржника, а також відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження не може бути підставою для обмеження прав особи, яка не є боржником та набула право власності на майно до застосування відповідного обтяження.
Крім того, матеріали виконавчого провадження втрачені, що унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості подальшого існування арешту саме щодо спірного майна. Водночас негативні наслідки втрати матеріалів виконавчого провадження не можуть покладатися на добросовісного власника майна.
Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам у їх сукупності, суд доходить висновку, що відсутність відкритого виконавчого провадження щодо позивача, а також встановлена обставина накладення арешту на майно попереднього власника лише через близько два роки після набуття позивачем права приватної власності на спірний житловий будинок, свідчать про відсутність належних правових підстав для подальшого існування такого обтяження.
Суд враховує, що збереження арешту за наведених обставин фактично обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, що є втручанням у право власності, гарантоване Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин подальше збереження арешту є непропорційним втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном та порушує його права щодо вільного володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту права власності позивача шляхом зняття арешту зі спірного нерухомого майна.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, а/с 39 Бульвар Свободи, 39) про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , нерухомого майна, а саме:
-Реєстраційний номер 8670329, зареєстровано 24.04.2009 за № 8670329 реєстратором: Луганська філія держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 91016, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Совєтськая, 75 к.404; підстава обтяження: постанова про арешт майна та заборону відчуження, б/н, 24.04.2009, Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_5 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_2 , в виконавчому документі не вказано код та дату народження; фактично боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, Код 35079713, 91034, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Ломоносова, 98.
-Реєстраційний номер 8756079, зареєстровано 28.05.2009 за № 8756079 реєстратором: Луганська філія держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 91016, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Совєтськая, 75 к.404; підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 12003561, 24.04.2009, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_3 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_1 , в виконавчому листі відсутній ідентифікаційний код; Заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, Код 35079713, 91034, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Ломоносова, 98.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя А.В. Островерхова