ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 червня 2026 року 	Справа № 160/8926/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
09 квітня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення із ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні - невиплату на день виключення зі списків грошової компенсації, та не нарахування та не виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків забезпечення за період несення служби з 17.01.2023р по 20.10.2023р. в розмірі 54 752 грн.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну допомога за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 22 235 грн.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошова допомога на оздоровлення за 2023р. в розмірі 22 235 грн.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 22 235 грн. за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Проте повного розрахунку при звільненні за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р. яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а саме: одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків; матеріальну допомога за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань; грошову допомогу на оздоровлення за 2023р.; грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік, позивачу не виплачена, а тому вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач 29.04.2026 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому є підстави для залишення позову без розгляду. Також вказав, що позивач був прийнятий на військову службу до військової частини НОМЕР_1 на підставі ухвали Центрального районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року у справі № 203/4999/25, а з військової частини НОМЕР_2 , яку він самовільно залишив 19.10.2023 року, до військової частини НОМЕР_1 не надійшли документи про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 (витяг з наказу про зарахування до списків військової частини, витяги з наказів про призначення на посади, витяг з наказу про виключення зі списків військової частини з уточненими періодами СЗЧ та періодами наданих відпусток, грошовий атестат), тому військова частина НОМЕР_1 при звільненні не мала підстав для виплати позивачу: одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків, матеріальної допомоги за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення за 2023р. та грошової компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
04.06.2026 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що доводи, викладені в відзиві на позовну заяву не є підставою для відмови в задоволені позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року у справі № 203/4999/25 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст.401 КК України, а кримінальне провадження № 62024170030001990 від 08 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрито.
Після набрання ухвалою законної сили зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 невідкладно прийняти ОСОБА_1 на військову службу, а ОСОБА_1 зобов`язано не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.
На виконання даної ухвали наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.07.2025 № 310 старшого сержанта ОСОБА_2 , призначеного наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 № 52-РС на посаду СЕРЖАНТА ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказано вважати таким, що з 31.07.2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2025 № 417 старшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від "01" жовтня 2025 року № 108-РС у відставку за підпунктом «б» пункту 2 (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказано вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з «1» жовтня 2025 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Проте, повного розрахунку при звільненні за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р. яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці з позивачем проведено не було. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вид 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі – Закон № 2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.
Відповідно до статті 12 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пунктів 2 та 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до пункту 1 та 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення.
Отже, виплата грошового забезпечення та одноразових виплат грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.
Також, частина 3 пункту 7 розділу 1 вказаного Порядку № 260 передбачає, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 14 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Так, пунктом 1 Постанови КМУ від 17 вересня 2014р №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей, які містяться у виписці AT Комерційного Банку «ПриватБанк» від 10.12.2025р. ОСОБА_1 отримував заробітна плату з 17.02.2023р. по 20.10.2023р. за період несення служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.
Відповідно до п. п. 17, 18 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше ЗО відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці мають право на щорічні відпустки із збереженням грошового забезпечення. Використання такого права гарантується як безпосередньо під час вибуття особи у відпустку або шляхом компенсації невикористаної відпустки за відповідний рік.
Згідно ч.І ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Таким чином, у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Суд зазначає, що ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року у справі № 203/4999/25 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Після набрання ухвалою законної сили зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 невідкладно прийняти ОСОБА_1 на військову службу, а ОСОБА_1 зобов`язано не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.
На виконання даної ухвали наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.07.2025 № 310 старшого сержанта ОСОБА_2 , призначеного наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 № 52-РС на посаду СЕРЖАНТА ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказано вважати таким, що з 31.07.2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2025 № 417 старшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від "01" жовтня 2025 року № 108-РС у відставку за підпунктом «б» пункту 2 (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказано вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з «1» жовтня 2025 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Таким чином, відповідачем не заперечується проходження служби позивачем у військовій частині НОМЕР_2 , а лише зазначено, що з військової частини НОМЕР_2 , яку він самовільно залишив 19.10.2023 року, до військової частини НОМЕР_1 не надійшли документи про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 (витяг з наказу про зарахування до списків військової частини, витяги з наказів про призначення на посади, витяг з наказу про виключення зі списків військової частини з уточненими періодами СЗЧ та періодами наданих відпусток, грошовий атестат).
Проте суд відхиляє таку підставу для відмови у здійснені повного розрахунку при звільненні позивача з військової служби з огляду на те, що місцем з якого позивача було звільнено зі служби є саме військова частина НОМЕР_1 .
Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не здійснено повного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р., а саме щодо не виплати: одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків; матеріальної допомоги за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення за 2023р.; грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату при звільненні з військової служби за період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р., а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків; матеріальної допомоги за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення за 2023р.; грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
Щодо вимоги позивача зобов`язати стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків забезпечення за період несення служби з 17.01.2023р по 20.10.2023р. в розмірі 54 752 грн.; матеріальну допомога за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 22 235 грн.; грошову допомогу на оздоровлення за 2023р. в розмірі 22 235 грн.; грошову компенсацію в розмірі 22 235 грн. за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік – суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Нарахування та виплата всіх видів грошового забезпечення при звільненні з військової служби за період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р., відповідачем на виконання цього рішення суду не здійснено, відповідно підстави вважати, що права позивача в цій частині будуть порушені на даний час відсутні.
Дані вимоги є передчасними, оскільки спрямовані на майбутнє, тоді як судовому захисту в адміністративному процесі підлягають лише порушені права позивача на час звернення за судовим захистом. 
За приписами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Стосовно доводів відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає, що вказане питання було вирішено судом при відкритті провадження у справі.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ІК ВП в ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення із ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, а саме за період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р., а саме щодо не виплати: одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків; матеріальної допомоги за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення за 2023р.; грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити повний розрахунок та виплату ОСОБА_1 при звільненні з військової служби за період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2023р. по 20.10.2023р., а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків; матеріальної допомоги за 2023р. для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення за 2023р.; грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2023 рік.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 15 червня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков