Справа № 420/42515/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд (сформовано 24.12.2025) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просить:
- Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.11.2025 року №2000-0304-0/182628;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 05.08.1991 року по 16.02.1997 року до страхового стажу шляхом внесення відповідної інформації до інформаційних без Пенсійного фонду України та врахувати її під час розрахунку пенсійного забезпечення в подальшому.
Ухвалою від 26 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18.11.2025 року Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком, та за принципом екстериторіальної визначеності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області була розглянута її заява.
Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.11.2025 року №2000-0304-0/182628 прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи та досягнення віку.
У рішенні зазначено, що не було зараховано до загального страхового стажу період роботи на території російською федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997, згiдно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки з 01.01.202З р. російська федерація припинила участь в Угодi про гарантiї прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вiд 13.03.1992 р., то до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 3l грудня 1991 року та період здійснення догляду за дитиною 17.02.1994 р. н. до досягнення нею трирічного вікy теж не враховано до стажу, оскільки дитина народилась також на території російської федерації та впродовж періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заявниця перебувала в трудових відносинах з організаціями, розташованими на території росiйської федерації.
На думку представника позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії №2000-0304-0/182628 від 25.11.2025 року незаконне, з таких підстав. 
Так, представник позивача зазначає, що в 1991 році Позивачка закінчила Одеський інститут інженерів морського флоту та отримала направлення на роботу в Углегорський морський торговий порт (Сахалінська область). В 1994 році, позивачка народила доньку ОСОБА_2 . На території Сахалінської області позивачка працювала до 16.02.1997 року – дати звільнення в зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею шкільного віку. В цьому же 1997 році, Позивачка повернулась до м. Одеси та працевлаштувалась.
Та, як вбачаєтьсяз трудової книжки Позивачки, на період народження дитини в 1994 році, перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Олександрійський на Сахаліне Морський порт», таким чином, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має бути врахований на підставі даних трудової книжки.
В позові представник позивачки зазначив, що також не зараховано період роботи з 05.08.1991 року по 16.02.1997 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків за цей період, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.
Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенніпенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Відповідно, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.
Також, враховуючи всі зазначені обставини щодо не зарахування періодів роботи, відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Додатково представник позивача повідомляє, що позивачка починаючи з 12 листопада 1997 року по дату звернення працює в галузі освіти (аркуш 4-5 трудової книжки, запис № 7) на посадах методиста, що свідчить про її стаж роботи педагогічного працівника в галузі вищої освіти (післядипломна освіта).
З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.
До суду 08.01.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.
Так, представник Головного управління ПФУ в Одеській області вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача відсутні.
Представник відповідача зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймалось оскаржуване рішення по суті заяви Позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, то саме цей орган і має завершити процедуру перерахунку(призначення) позивачеві пенсії.
На підставі викладеного Головне управління ПФУ в Одеській області просить відмовити в повному обсязі позивачці.
До суду 09.01.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду надійшли копії електронної пенсійної справи.
До суду 14.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, де представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що основною підставою для скасування оскаржуваного Рішення є неврахування стажу Позивача Пенсійними органами України для подальшого призначення пенсії, в тому числі і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Представник позивачки також зазначає, що доводи та підстави щодо необхідності врахування в інформаційних базах Пенсійного фонду України стажу Позивача докладно наведено в позовній заяві з посиланням на діючи нормативно-правові акти України.
З огляду на відзив Головного управління ПФУ в Одеській області, представник наголосив, що доводів щодо відсутності підстав врахування спірного періоду стажу в інформаційних базах Пенсійного фонду України Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не навело, а отже, представник позивача вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області погодилось з доводами щодо необхідності врахування стажу роботи Позивача на території російською федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 
До суду 13.01.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.11.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.11.2025 №155250037757 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із поданням заяви про призначення пенсії за віком раніше передбаченого законом строку та у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Представник зазначає, що на законодавчому рівні право на пенсію за віком в Україні мають чоловіки та жінки після досягнення 60, 63 або 65 років. Конкретний рік виходу на пенсію визначається не лише роком народження, а й набутим страховим стажем– кількістю років, протягом яких людина була офіційно працевлаштована та сплачувала внески. Право на пенсію за віком в Україні залежить від страхового стажу та віку. Щороку вимоги до стажу зростають на 12 місяців, і до 2028 року для виходу на пенсію у 60 років необхідно буде мати 35 років стажу. Згідно з п. 1.7 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком буде призначатися незалежно від віку.
За доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, то до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31 грудня 1991 року. 
Період здійснення догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трирічного віку теж не враховано до стажу, оскільки дитина народилась також на території російської федерації та впродовж періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заявниця перебувала в трудових відносинах з організаціями, розташованими на території російської федерації. Отже, відсутні законні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу Позивача.
Таким чином, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що правомірно та на законних підставах винесено рішення від 25.11.2025 №155250037757, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку із поданням заяви про призначення пенсії за віком раніше передбаченого законом строку та у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону №1058.
До суду 19.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, де представник зазначає, що зазначення відсутності обміну інформацією між країнами не є правовою підставою для відмови у врахуванні трудового стажу. В той же час, в самому Рішенні як підставу не врахування трудового стажу зазначено припинення участі в Угодi про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вiд 13.03.1992 р., а не відсутність обміну інформацією між відповідними державними органами країн. 
Таким чином, представник позивача та позивачка вважають, що в даному випадку, Головне управління Пенсійного фонду України намагається обґрунтувати неврахування трудового стажу Позивачки обставинами, які не були зазначені в Рішенні, а отже взагалі не впливали на його прийняття.
Інших доводів щодо відсутності підстав врахування спірного періоду трудового стажу в інформаційних базах Пенсійного фонду України, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області не навело, доказів щодо правомірності неврахування трудового стажу Позивачки не надало, навпаки зазначило, що отримало трудову книжку Позивачки, але записи з неї врахувало вибірково на власний розсуд, що свідчить про неправомірність дії Відповідача.
Враховуючи вищевикладене, представник позивачки вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправними та просять задовольнити позовні вимоги.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .
Судом встановлено, що 18.11.2025 року позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком зареєстровану за № 12442.
Суд встановив, що за принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута Головним управлінням ПФУ в Харківській області та рішенням від 25.11.2025 року № 2000-0304-0/182628відмовлено у призначенні пенсії. 
Відповідно до вказаного рішення: 
Необхідний вік – 60 років.
Вік заявника – 56 років 01 місяць 04 дні.
Страховий стаж особи становить 32 роки 17 днів.
За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано: 
- періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997згiдно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки з 01.01.202З р. російська федерація припинила участь в Угодi про гарантiї прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вiд13.03.1992 р., то до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 3l грудня 1991 року.
- період здійснення догляду за дитиною 17.02.1994 р. н. до досягнення нею трирічного вікy теж не враховано до стажу, оскільки дитина народилась також на території російської федерації та впродовж періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заявниця перебувала в трудових відносинах з організаціями, розташованими на території росiйської федерації.
Заявник працює.
Заявник матиме право на пенсію після досягнення віку 63 років з 15.10.2032 року або при набутті необхідного страхового стажу.
Також, судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_3 від 05.08.1991 року, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_5 , копія електронної пенсійної справи та інші документи.
На думку позивачки оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке. 
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно із положеннями статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Положеннями частин 1, 2 та 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України № 1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з п.3 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонера. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Судом встановлено, що 18.11.2025 року позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 25.11.2025 року № 2000-0304-0/182628заяву позивача розглянуто та відмовлено у призначенні пенсії з підстав не зарахування до страхового стажу: 
- періоди роботи на території російською федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997, згiдно з трудовою книжкою cepiї НОМЕР_6 , оскільки з 01.01.202З р. російська федерація припинила участь в Угодi про гарантiї прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вiд 13.03.1992 р., то до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 3l грудня 1991 року.
- період здійснення догляду за дитиною 17.02.1994 р. н. до досягнення нею трирічного вікy теж не враховано до стажу, оскільки дитина народилась також на території російської федерації та впродовж періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заявниця перебувала в трудових відносинах з організаціями, розташованими на території росiйської федерації.
Так, стосовно тверджень Головного управління ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу «періоди роботи на території російською федерації з 01.01.1992 по 09.06.1993, з 01.07.1993 по 16.02.1997, згiдно з трудовою книжкою cepiї НОМЕР_6 , оскільки з 01.01.202З р. російська федерація припинила участь в Угодi про гарантiї прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вiд 13.03.1992 р., то до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 3l грудня 1991 року.» та «період здійснення догляду за дитиною 17.02.1994 р. н. до досягнення нею трирічного вікy теж не враховано до стажу, оскільки дитина народилась також на території російської федерації та впродовж періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заявниця перебувала в трудових відносинах з організаціями, розташованими на території росiйської федерації.», суд вважає, що такі посилання є необґрунтованими, з огляду на таке. 
29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
23.12.2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 1 грудня 2022 року № 2783-IX, відповідно до якого Україна зупинила у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
А також, Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
Частиною 1 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Однак, частиною 2 ст. 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тобто, аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
А тому, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні стажу роботи в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.
Суд вважає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу.
Таким чином, враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач – Головне управління ПФУ в Харківській області діяв не у порядок та спосіб визначений вище переліченими судом нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії є частково правомірними та належать задоволенню в частині не зарахування період роботи ОСОБА_1 з 05.08.1991 року по 16.02.1997 року до страхового стажу.
В іншій частині вказане рішення є правомірним, оскільки позивач ще не досягла пенсійного віку, а тому не має право на призначення пенсії. 
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
З наведених підстав суд доходить висновку, що позовні вимоги –зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України вХарківській області та Головне управління Пенсійного фонду України вОдеській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на території російської федерації з 05.08.1991 по 16.02.1997 року, шляхом внесення відповідної інформації до інформаційних баз Пенсійного фонду України та врахування її під час розрахунку суми пенсійного забезпечення в подальшому, є частково правомірними та належать задоволенню частково.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи в російської федерації з 05.08.1991р. по 16.02.1997р. шляхом внесення відповідної інформації до інформаційних баз Пенсійного фонду України.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні доПорядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п.4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1, заяви про призначення та перерахунки пенсії опрацьовуються територіальними органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності в порядку черговості.
З огляду на те, що заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, тому, за наслідком прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу в частині не зарахування періоду роботи на території російської федерації до страхового стажу позивача, саме відповідний пенсійний орган має виконати покладений на нього обов`язок щодо відновлення порушеного права позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи із судової практики застосування положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1, суд доходить висновку, що не належать задоволенню вказані позовні вимоги пред`явлені Головного управління ПФУ в Одеській області.
Разом з цим не належать задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідачів врахувати інформацію з інформаційних баз Пенсійного фонду України її під час розрахунку суми пенсійного забезпечення в подальшому, з таких підстав.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
На час розгляду та вирішення справи відсутні підстави вважати, що відповідачі у майбутньому не будуть враховувати висновки вказаного судового рішення.
Тому суд доходить висновку, що задоволення позову в такий спосіб буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить завданню та принципам адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути, зокрема, обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційним, тобто прийнятим з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Згідно з приписів ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оцінюючи спірні дії та рішення відповідача, суд дійшов висновку, що вони не відповідають ознакам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, вони вчиненні не у спосіб, передбачені законом та є необґрунтованими, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України вХарківській області (до кого заявлені основна позовна вимога) на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України вХарківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України вХарківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) №2000-0304-0/182628 від 25.11.2025 року в частині не зарахування період роботи ОСОБА_1 з 05.08.1991 року по 16.02.1997 року до страхового стажу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 05.08.1991р. по 16.02.1997р. шляхом внесення відповідної інформації до інформаційних баз Пенсійного фонду України.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх)за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Суддя Л.Р. Юхтенко