Справа № 420/23333/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 15.07.2025 надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 5 роки 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014);
- зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 5 років 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.01.2009 по 01.07.2014 позивач проходив службу в органах Державної кримінально виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області. 23.11.2015 наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 23.11.2015 № 45 о/с позивача прийнято на службу в поліції та призначено на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області. 12.02.2016 наказом Департаменту патрульної поліції № 27 о/с позивача призначено на посаду інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції. 
Як вказано у позові, позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив зарахувати йому до вислугу років у поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України. У відповідь на рапорт позивача Департамент патрульної поліції листом № 35965-2025 від 20.05.2025 зазначив, що період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України переліком обрахування стажу служби в поліції не передбачений. 
Позивач зазначає, що з метою отримання документів для звернення до суду, позивач звернувся до відділу кадрового забезпечення Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції для надання документів із особової справи. Відділом кадрового забезпечення Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції позивачу надані документи, які підтверджують періоди проходження ним служби в органах Державної пенітенціарної служби України та поліції. Станом на день звернення Департамент патрульної поліції обраховує надбавку за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки виходячи із стажу служби в поліції, зарахованого виключно за час проходження служби в поліції . Вислугу років за час проходження служби в органах Державної пенітенціарної служби України в стаж служби позивачу не враховується, відповідно надбавка за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки розраховуються без врахування цієї вислуги. 
Позивач вважає такі дії Департаменту патрульної поліції незаконними
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження по справі.
31.07.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як зазначено відповідачем, ч.2 ст.78 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції. У вказаному переліку відсутня служба в Державній кримінально-виконавчій службі України. 
У відзиві вказано, що у своїй позовній заяві позивач посилається на п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якого, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію» (який діяв до 07.11.2015), а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. Відповідач вважає такі посилання недоречними, оскільки після прийняття у 2003 році Кримінально-виконавчого кодексу України, у 2005 році прийнято Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», чинний на момент виникнення спірних правовідносин, який врегульовує питання проходження служби в органах і установах виконання покарань. У ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений ЗУ «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності ЗУ «Про Національну поліцію» ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» містила посилання на Закон України «Про міліцію».
Відповідач вказує, що Національна поліція не є загальним правонаступником міліції та відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015, створено новий правоохоронний орган – Національна поліція України, що має інший статус, структуру, підпорядкування та завдання. У зв`язку з чим службові та правові наслідки проходження служби в міліції автоматично не ототожнюються та не переносяться на службу в Національній поліції. Починаючи з 07.11.2015 усі питання пов`язані з проходженням служби, обчисленням та зарахуванням стажу, встановлення надбавок, виплат та інших соціальних гарантій, вирішуються виключно відповідно до конкретних норм ЗУ «Про Національну поліцію», актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства внутрішніх справ України, а також окремих правових позицій Верховного Суду.
На момент прийняття Позивача на службу до органів Національної поліції України, чинним був ЗУ «Про Національну поліцію», яким, зокрема ч. 2 ст. 78 визначено вичерпний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.
З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 з 02.01.2009 року по 01.07.2014 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення – Державна пенітенціарна служба України).
В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 міститься запис №5 про те, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній пенітенціарній службі України безперервно 5 років 5 місяців та 22 дні (запис №7).
З 23.11.2015 року і по теперішній час позивач проходить службу в органах Національної поліції, а саме в управлінні патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції.
Судом встановлено, що позивач звернувся до Начальника Департаменту патрульної поліції генералу поліції третього рангу із рапортом, в якому просив до стажу служби в поліції зарахувати вислугу років під час проходження служби у органах Державної кримінально - виконавчої служби, а саме 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців 22 дні.
20.05.2025 року Департаментом патрульної поліції складено листа № 35965 2025, в якому зазначено, що немає підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 5 роки 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014), позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Стаття 78 Закону №580-VIIІ визначає, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частина друга статті 78 Закону №580-VIII визначає, що до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Частиною 3 статті 78 Закону №580-VIII визначено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ».
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" №2713-IV (далі - Закон №2713-IV).
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Згідно із частиною першою статті 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Частина друга статті 14 Закону №2713-IV передбачає, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Відповідно до частини шостої статті 14 Закону №2713-IV особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання:
1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби;
2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби, сержант внутрішньої служби, старший сержант внутрішньої служби, старшина внутрішньої служби, прапорщик внутрішньої служби, старший прапорщик внутрішньої служби;
3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби, лейтенант внутрішньої служби, старший лейтенант внутрішньої служби, капітан внутрішньої служби;
4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби, підполковник внутрішньої служби, полковник внутрішньої служби;
5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби, генерал-лейтенант внутрішньої служби, генерал-полковник внутрішньої служби.
Частина п`ята статті 23 Закону №2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України" від 02.07.2014 №225, що втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 26.04.2017 №294, Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Системний аналіз згаданих норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби (пенітенціарної служби).
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Отже, дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України розповсюджується на позивача, під час проходження ним служби в оспорюваний період.
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18 дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
Крім того, у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення в Державній пенітенціарній службі України) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Отже, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби та статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України (на час звільнення в Державній пенітенціарній службі України) підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в календарному обчисленні 5 роки 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014) є протиправною, а позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в календарному обчисленні 5 роки 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014).
Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в календарному обчисленні 5 років 5 місяців 22 дні (з 02.01.2009 по 01.07.2014).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач – Департамент патрульної поліції (03151, м. Київ, вул. Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646).

Суддя O.A. Вовченко