УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/1876/25 Головуючий у 1-й інст. Семенюк А.С. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого  Павицької Т.М.,
суддів   Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №276/1876/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Семенюка А.С. в селищі Хорошів Житомирської області, 

в с т а н о в и в :

У жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, який визначений рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі №276/95/17 та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 15% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі №276/95/17 з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення донькою повноліття. Вказує, що після ухвалення судового рішення від 13.03.2017 про стягнення з нього аліментів, його сімейний стан, стан його здоров`я та матеріальне становище значно змінилося у бік погіршення. Зокрема, 23.05.2023 він уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка перебуває у декреті та знаходиться на його повному утриманні. Вказує, що 04.09.2024 він отримав вибухову травму, пов`язану із захистом Батьківщини, що спричинило патологію хребта. З 15.10.2025 йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Втрата працездатності призвела до його звільнення з посади військовослужбовця з високим рівнем грошового забезпечення та переходу на цивільну роботу зі значно нижчою заробітною платою. Зазначає, що мати дитини є здоровою та працездатною особою, має постійний дохід, а тому також має утримувати свою дитину. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.03.2017 у справі №276/95/17. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Виконавчий лист, виданий 20 квітня 2017 року на виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі № 276/95/17 про стягнення аліментів відкликано після набрання даним рішенням суду законної сили. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не встановлено відсутності доходів у дружини позивача та той факт, що позивач самостійно несе витрати щодо утримання новонародженої дитини та сім`ї в цілому. Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами суттєвого погіршення його майнового стану та стану здоров`я в порівнянні з часом, коли прийнято судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Позивачем не надано інформації про ступінь втрати працездатності, відомостей про витрати на лікування. Вказує, що наявність інвалідності сама по собі не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2026 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
03 червня 2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що 23.05.2023 ОСОБА_1 з ОСОБА_5 уклали шлюб. Станом на день подання позову ОСОБА_5 знаходилася на 33 тижні вагітності, перебувала у декреті і знаходилася на повному утриманні позивача. Здоров`я позивача на даний час значно погіршилось у зв`язку з отриманням 04.09.2024 вибухової травми пов`язаної із захистом Батьківщини під час виконання бойових завдань. На даний час у позивача наявна патологія хребта та спинного мозку, він обмежений в здатності до пересування, самообслуговування та трудової діяльності. З 18.02.2025 йому встановили групу інвалідності. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі №276/95/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дочкою повноліття.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53827748 від 24.04.2017 року встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів перебуває на стадії примусового виконання.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10468/25/1667/В від 13.03.2025 встановлено суттєве погіршення стану здоров`я позивача. ОСОБА_1 встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності строком на 1 рік. Причиною інвалідності визнано травму, пов`язану із захистом Батьківщини, а саме наявна патологія хребта та спинного мозку, пов`язана з вибуховою травмою 04.09.2024 та її ускладненнями.
Відповідно до довідок з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7) у 2024 році під час проходження військової служби (Військова частина НОМЕР_1 ) середньомісячний дохід ОСОБА_1 становив значні суми (від 88 000 до 261 000 грн на місяць). Після поранення та звільнення дохід ОСОБА_1 зменшився. Протягом 2025 року його дохід, отриманий від роботи у Житомирській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», становить орієнтовно 16 000 грн на місяць.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.2025, виданого виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Житомирського району, підтверджується зміна сімейного стану позивача, а саме те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син - ОСОБА_8 . 
На підтвердження витрат на утримання немовляти позивачем надано фіскальні чеки з аптек та спеціалізованих магазинів (ТОВ «Даріяфарма», ТОВ «РУШ») за грудень 2025 – січень 2026 року, які свідчать про регулярні витрати на дитяче харчування («Малютка Преміум», «Nutrilon»), медикаменти та засоби гігієни.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтовував свої вимоги не лише фактом народження другої дитини, але й фактом отримання інвалідності та падінням рівня доходів. У справі, що розглядається, наявні всі три підстави для зміни розміру аліментів (зміна матеріального стану, сімейного стану, погіршення здоров`я). Аналіз довідок ОК-5 та ОК-7 показує, що дохід позивача зменшився з орієнтовно 150 000 грн до 16 000 грн на місяць. Стягнення 1/4 частини з такого доходу (приблизно 4 000 грн) при наявності необхідності утримувати немовля, непрацюючу дружину та забезпечувати власну медичну реабілітацію після вибухової травми хребта, ставить позивача у вкрай тяжке становище. Задоволення позову в частині зменшення частки до 1/6 (приблизно 2660 грн) є обґрунтованим, пропорційним і таким, що балансує інтереси всіх дітей позивача. Водночас суд вважав безпідставною і такою, що суперечить закону, вимогу позивача про стягнення аліментів у розмірі «не менше 15% прожиткового мінімуму».
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився як матеріальний стан так і сімейний стан, а також змінився стан його здоров`я, що вказує на погіршення його матеріального становища як платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 10.10.2023 у справі №682/2454/22, від 27.11.2024 у справі №613/1404/23.
У даній справі встановлено, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі №276/95/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дочкою повноліття.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.2025, виданого виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Житомирського району, підтверджується зміна сімейного стану ОСОБА_1 , а саме те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син - ОСОБА_8 . 
Відповідно, на утриманні ОСОБА_1 з`явилася ще одна неповнолітня дитина.
Крім того, встановлено, що згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10468/25/1667/В від 13.03.2025 встановлено суттєве погіршення стану здоров`я позивача. ОСОБА_1 встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності строком на 1 рік. Причиною інвалідності визнано травму, пов`язану із захистом Батьківщини, а саме наявна патологія хребта та спинного мозку, пов`язана з вибуховою травмою 04.09.2024 та її ускладненнями.
Внаслідок вищевказаних травм матеріальний стан позивача погіршився. Цей факт підтверджується долученими до матеріалів справи довідками з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7). Згідно з вказаними даними, у 2024 році під час проходження військової служби (Військова частина НОМЕР_1 ) середньомісячний дохід позивача становив значні суми (від 88 000 до 261 000 грн на місяць). Проте, після поранення та звільнення дохід позивача зменшився. Протягом 2025 року його дохід, отриманий від роботи у Житомирській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», становить орієнтовно 16 000 грн на місяць.
Відтак, ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом, надав докази погіршення свого матеріального становища, докази на підтвердження погіршення стану здоров`я та докази на зміну сімейного стану.
Таким чином, з урахуванням розміру доходів позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, при цьому необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 для забезпечення гармонійного розвитку дитини є зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини.
Посилання ОСОБА_2 на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь з позивача на утримання їх доньки, оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду і необхідності зменшення їх розміру - спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
На батьків покладено однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини.
У свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу щодо розміру отримуваного нею доходу, що позбавляє колегію суддів надати оцінку співмірності стягнутих судом аліментів з матеріальним становищем як позивача так і відповідача. 
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану, стану здоров`я та зміну сімейного стану.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.
Крім того, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Талько О. Б.

Шевчук А. М.