УХВАЛА

08 червня 2026 року 
м. Київ

справа №520/20977/25
адміністративне провадження № К/990/17558/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Бившевої Л.І., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 520/20977/25 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Балцем», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Головне управління ДПС у Харківській області про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Донецькій області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Балцем», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області про стягнення з позивача суми податкового боргу в загальному розмір 1 368 572,18 грн, а саме: - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010400, код території UA14120090000098500) у сумі 413 409,05 грн; - орендна плата з юридичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010600, код території UA14120090000098500) у сумі 955 163,13 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №520/20977/25 у задоволенні позову відмовлено. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
До Верховного Суду 20.04.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 520/20977/25.
Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2026 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: належного викладення підстав касаційного оскарження.
На виконання вимог вказаної ухвали контролюючим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, уточнено підстави касаційного оскарження.
Податковим органом вказано підставою касаційного оскарження пункти 1, 4 частини 4 статті 328, пункти 1 та ч частини 2 статті 353 КАС України.
Скаржником зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції не було враховано висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах викладені у постановах від 27.03.2018 по справі №2а/0370/2648/12, постановах від 19.02.2019 по справі №818/1117/16, від 19.05.2020 по справі №826/8231/15, від 29.01.2019 у справі №805/2435/16-а, від 29.10.2024 у справі №620/5747/23 та від 22.11.2024 у справі №280/325/24, в яких зазначено, що факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом, а стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Скаржником зазначено, що зосередивши свою увагу на даті набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №520/2954/24 (29.08.2024), суди попередніх інстанцій залишили поза увагою та без належної оцінки у даній справі докази наявності податкового боргу у відповідача, що наявні в матеріалах справи, зокрема, не взято до уваги саме дати виникнення узгодженої заборгованості, дату формування податкової вимоги, термін сплати узгодженої заборгованості та строк передбачений Податковим кодексом України на вжиття заходів стягнення податкового боргу.
На думку скаржника, судами попередніх інстанцій не досліджено докази щодо наявності та підстав виникнення заборгованості у відповідача, дати набуття нею статусу податкового боргу (її узгодження), факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема, самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством , тобто ще до 29.08.2024 - дати набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №520/2954/24. Зазначені обставини призвели до порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, ст. 90, 244, 242 КАС України.
Також скаржником зазначено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права допущені під час розгляду справи, які також залишені поза увагою й судом апеляційної інстанції, вказано, що матеріали справи №520/20977/25 не містять ухвали суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також письмових згод усіх учасників справи про розгляд справи по суті у день підготовчого засідання. Таким чином, вважаємо, що судом першої інстанції розглянуто справу № 520/20977/25 по суті з порушенням норм процесуального права, зокрема ст. 44, 47, 179, 180, 181, 183, 242 КАС України, що призвело до ухвалення протиправного рішення
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи. 
Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.
Верховний Суд зауважує, що скаржником вчинено посилання на постанови Верховного Суду, проте не конкретизовано, якої саме норми матеріального права вони стосуються, не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій.
Доводи касаційної скарги не містять спростування висновків судів попередніх інстанцій, що обов`язок усунення технічних посилок у програмному забезпеченні суб`єкта владних повноважень та внесення змін до існуючого програмного забезпечення в частині надання можливості ГУ ДПС у Харківській області формування висновків на перерахування коштів на рахунки ДПС інших областей, зокрема, з метою можливості обрання Головного управління ДПС у Донецькій області та підтягнення вірних банківських реквізитів задля направлення суми переплати в рахунок погашення податкового боргу на рахунок Головного управління у Донецькій області ККДБ 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» в сумі 413409,05 грн (UA078999980314070513000005630) та на рахунок Головного управління у Донецькій області ККДБ 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» в сумі 955163,13 грн (UA 188999980334159812000005630) підлягає виконанню виключно органом публічної адміністрації та не залежить від волевиявлення або необхідності вчинення будь-яких дій з боку ПрАТ «Балцем», оскільки право останнього на зарахування переплати з податку на прибуток у рахунок погашення податкового боргу в межах заявлених позовних вимог у цій справі встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №520/2954/24, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Відтак, контролюючий орган з 29.08.2024 дати набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024у у справі №520/2954/24, втратив право вживати будь-які заходи для стягнення суми податкового боргу, заявленої у межах цієї справи і подальші дії (включно з примусовим стягненням з рахунків чи позбавленням власності) є неправомірними, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. 
Верховний Суд зауважує, що відповідно до відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Проте скаржником не обґрунтовано підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Пунктом 4 частини 2 статті 353 КАС України передбачено підставу для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд у випадку порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Разом з тим, податковим органом не обґрунтовано, які саме докази у даній справі він вважає недопустимими.
Стосовно посилань скаржника на порушення судами норм процесуального права, Верховний Суд зауважує, що не всі порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд, а лише безпосередньо передбачені відповідними пунктами частин 2 та 3 статті 353 КАС України. Скаржником належного обґрунтування таким порушенням не наведено.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, посилань на практику Верховного Суду без доведення подібності правовідносин у справах, цитування норм КАС України та пов`язаного законодавства, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Таким чином, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржником не усунуто.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 520/20977/25 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	І.А. Васильєва 	
	В.П. Юрченко   Л.І. Бившева