Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/1899/25
Провадження по справі № 2/514/430/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді - Кирилюк І.М.,
при секретарі судового засідання - Царан К.П.,
представника позивача адвоката - Кисса В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Бессарабське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,представника позивача адвоката - Кисса В.І.,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2025 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кисса В.І. (діє на підставі ордеру серія ВН №1629689 від 22.12.2025) подав до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_1 , яка продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач навчається на другому курсі у Національному університеті "Одеська юридична академія", на денній формі навчання, за контрактом, термін закінчення університету 30.06.2028 року. Стипендії вона не отримує. У зв`язку із навчанням вона позбавлена можливості працювати, а тому самостійних джерел доходу в неї немає. Витрати, пов`язані з навчанням несе батько позивача та дідусь з бабусею по батьківський лінії. Відповідач є матір`ю, водночас не допомагає в її утриманні. Для забезпечення необхідних потреб на період навчання позивач потребує матеріальної допомоги обох батьків, тому звернулась з такими вимогами до суду і просить стягнути аліменти з відповідача на період продовження навчання у ВНЗ. 
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 07.01.2026 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.
29 січня 2026 року відповідач подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить врахувати її матеріальний та соціальний стан. Послалась на те, що протягом 17 років вона проживала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилась донька ОСОБА_1 . В подальшому шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано та її примусово було виселено з місця проживання. Також зазначила, що наразі вона проживає за кордоном, не працевлаштована, перебуває на обліку як біженка та отримує соціальну допомогу, проходить навчальні курси з метою подальшого працевлаштування. Вважає, що позивач не є особою з інвалідністю, є працездатною та має можливість самостійно забезпечувати свої потреби. Крім того, її батько є працездатним, офіційно працює, має у власності автомобіль, земельний пай та квартиру, що свідчить про наявність у нього стабільного доходу та майнового забезпечення. У зв`язку з цим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 18).
06 березня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача посилається на відсутність будь-яких доказів на обґрунтування наведених у відзиві заперечень (а.с. 26-27).
10 березня 2026 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач просила суд взяти до уваги той факт, що вона не порушувала питання про поділ майна і її донька (позивач) зареєстрована в квартирі, де вони проживали сім`єю.(а.с. 29).
Розгляд справи відкладався через відсутність відповідача та заяв від її імені щодо розгляду справи без участі. 
У судовому розгляді 21 квітня 2026 року взяли участь представник позивача - адвокат Кисса В.І., який підтримав позовні вимоги з обставин, зазначених у позові. 
Судом були оголошені відзив та письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 ..
Також за клопотанням представника позивача в якості свідка допитана ОСОБА_5 , ( бабуся позивача по-батьківській лінії).
В ході судового розгляду судом встановлені такі обставини. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 5).
Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 09.05.2024 року шлюб, зареєстрований 21 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7-8).
Згідно довідки з Національного університету "Одеська юридична академія" від 24.11.2025 р. №ВК-5 убачається, що позивачка ОСОБА_1 є студенткою 2-го курсу факультету прокуратури та слідства (кримінальної юстиції) (контракт) денної форми навчання. Наказом від 15.08.2024 №2354-21 зарахована на 1 курс, термін навчання - з 02.09.2024 року по 30.06.2028 року (а.с. 9).
У судовому засіданні була допитана за клопотанням представника позивача у якості свідка ОСОБА_5 (бабуся позивача), яка пояснила суду, що її син 5-6 років працює в Польщі. Відповідач влітку 2024 року, коли позивач (онука) закінчувала середню школу, вирішила виїхати закордон. Онука на випускному балі без батьків. Зараз вона навчається в м. Одеса. За гуртожиток має платити по 8 тис, 40 тис коштує рік навчання. Батько допомагає дитині, передає кошти, проте відповідач не бере участі в утриманні дитини, яка продовжила навчання у ВНЗ. Надсилає дочці фотографії, як проводить час, у неї все добре.
Щодо квартири, транспортного засобу та земельного паю пояснила, що квартиру отримав її чоловік на роботі і згодом приватизував, земельний пай належить особисто свідку за сертифікатом про право на землю, а т/з ВАЗ також належить її чоловікові, а син має лише право керування з 2005 року. 
Також свідок повідомила, що не налаштовує онуку. Позивач сама прийняла рішення звернутися з цим позовом. Вона, як бабуся, взагалі вважає, що, онуці варто переїхати на навчання закордон, наприклад до матері, оскільки в Україні небезпечно і вона дуже хвилюється за її здоров`я та життя.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, письмові заперечення та пояснення відповідача, та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини ( ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» ).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України) України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. 
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на такий вид допомоги втрачається повнолітньою дитиною у разі припинення навчання, незалежно від підстав такого припинення.
Звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Верховний Суд у постанові від 13.04.2021р. у справі № 308/4214/18 виснував, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина може здійснюватися як у твердій грошовій сумі так і у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу ( ст. 200 СК України). 
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 201 СК України, стосовно надання батьками утримання своїм повнолітнім дітям застосовуються ті самі правила, що і у випадку призначення аліментів на неповнолітніх дітей.
У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. 
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, котрі продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 зазначила, що вона є повнолітньою особою та навчається на 2-му курсі Національного університету "Одеська юридична академія" на денній формі навчання, за контрактом, що потребує значних коштів.
Відповідач не надала суду докази на підтвердження обставин неможливості виконання батьківських обов`язків, пов`язаних з утриманням дитини, що є визначеною суспільством соціальною гарантією дитини, обов`язок щодо забезпечення виконання якої покладається на батьків.
Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та гарантований державою розмір аліментів.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" прожитковий мінімум з 01.01.2026 р. для дітей віком від 6 р. до 18 р. складає 3512 грн, для працездатних осіб – 3 328 грн.
Із наданих відповідачем пояснень убачається, що вона є працездатною особою, перебуває в іншій країні у статусі біженки тривалий час та отримує соціальну допомогу. Пояснення про надання дочці посильної допомоги не підтверджені доказами, тому доводи позивача щодо відсутності такої допомоги з боку відповідача суд вважає обґрунтованими.
Водночас у суду відсутні відомості щодо доходу кожного з батьків позивача у справі, що позбавляє суд дійти висновку про доведеність позивачем заявленого у позові розміру аліментів. 
Ураховуючи обопільний обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання, те, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, тривалий період часу (з 2024 року) перебуває закордоном, що вказує на реальну можливість, маючи соціальну підтримку країни, в якій відповідач знайшла прихисток, спрямувати зусилля на отримання роботи та працевлаштування, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів у розмірі 3328 грн, що узгоджується з межами рекомендованого державою розміру аліментів на утримання дитини.
Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 
Оскільки позивача у цій справі звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(РНОКПП НОМЕР_2 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ), котра продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3328,00 грн, починаючи з 23.12.2025 року і до досягнення ОСОБА_1 23-х років, або до припинення навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.
В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у межах суми платежу за один місяць. 
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         І.М. Кирилюк