ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2026 р. Справа№ 910/4362/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Алданової С.О. 
Корсака В.А. 

за участю:
секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,
представників сторін:
від позивача: Борис В.Ю. (в залі суду);
від відповідача: Прокопів Н.М. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 (повний текст складено 22.10.2025)
у справі № 910/4362/25 (суддя Карабань Я.А.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 203 521 724,83 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі - Товариство, ЛЕЗ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - Підприємство, Гарантований покупець) 203 521 724,83 грн, з яких 145 597 723,89 грн інфляційних втрат та 57 924 000,00 грн 3% річних.
На обгрунтування заявлених вимог Товариство посилається на неналежне виконання Підприємством грошового зобов`язання за договором №2304/02/21/249ЮВ/21 від 15.09.2021 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг.

Позиції учасників справи.
Підприємство надало відзив, у якому проти заявлених Товариством вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні.
Гарантований покупець зазначає про наявність відкладальної обставини при проведенні розрахунків за договором та наявність судового рішення про відмову в задоволенні аналогічного позову Товариства до Підприємства.
За доводами Підприємства, своєчасність та повнота оплати послуг постачальників універсальних послуг ставиться у залежність від своєчасності та повноти оплати постачальниками універсальних послуг електричної енергії, придбаної у АТ «НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (зі змінами) (далі - Положення). Водночас, у разі наявності заборгованості у постачальника універсальних послуг перед АТ «НАЕК «Енергоатом», у гарантованого покупця не виникає обов`язок зі своєчасної та повної оплати послуги відповідно до імперативної норми пп. 2 п. 8 Положення. Вказана норма кореспондується з пп.1 п. 12 Договору, відповідно до якого Постачальник має право отримувати оплату вартості послуг з урахуванням вимог пп. 2 п. 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. Таким чином, факт заборгованості ПУП перед АТ «НАЕК «Енергоатом» виключає можливість проведення своєчасних та повних розрахунків за Договором. Вказана обставина (наявність заборгованості ПУП перед АТ «НАЕК «Енергоатом») є відкладальною у розумінні законодавства.
У свою чергу відповідно до даних, вказаних у долучених до цього відзиву листах АТ «НАЕК «Енергоатом», у позивача обліковується заборгованість перед цим виробником. Отже, відповідно до умов договору та Положення настала відкладальна обставина, відповідно до якої розрахунки за договором будуть здійсненні після її припинення (погашення заборгованості позивача перед АТ «НАЕК «Енергоатом»). З огляду на зазначену відкладальну обставину у Гарантованого покупця не настав строк розрахунків за послугу у спірному періоді, відповідно, позовні вимоги ЛЕЗ є передчасними.
Підприємство зазначає, що ненастання строку виконання грошового зобов`язання в силу дії відкладальної обставини також унеможливлює стягнення з нього (відповідача) пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за порушення грошових зобов`язань, а отже позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими, безпідставними та передчасними. Матеріалами справи не підтверджена наявність прострочення у відповідача перед позивачем, що може розглядатися як підстава для пред`явлення вимог, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Водночас Підприємство відзначає неправильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат та вважає, що позивач штучно завищив як період, так і базу нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Підприємство просить, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення з Гарантованого покупця 3% річних та інфляційних втрат, зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат до 1 грн.
Крім того, Гарантований покупець стверджує про наявність обставин непереборної сили, про які він повідомляв контрагентів на офіційному сайті https://www.gpee.com.ua/news_item/947.

У відповіді на відзив Товариство проти доводів відзиву Підприємства заперечило та навело власні доводи на їх спростування.

Також Підприємство надало власний контррозрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат за спірний період квітень-грудень 2023 року, проти якого Товариство заперечило, а також зазначило, що, надавши контр розрахунок, Підприємство визнало позовні вимоги у розмірі 196 970 082,24 грн.

Підприємство у додаткових поясненнях зауважило на тому, що саме по собі подання контррозрахунку не є автоматичним визнанням позовних вимог; подання контррозрахунку свідчить про те, що відповідач не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, та пропонує свій варіант, але це не означає, що відповідач визнає сам факт наявності боргу або інших вимог, висунутих позивачем. Крім того, представник відповідача не має повноважень визнавати позовні вимоги, що прямо вказано в довіреності, яка міститься в матеріалах справи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 145 232 197,00 грн інфляційних втрат, 57 924 000,94 грн 3% річних та 1 057 896,58 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2025, Підприємство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати у задоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким в задоволені позовних вимог Товариства до Підприємства відмовити повністю, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4362/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Підприємства на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 до надходження матеріалів справи №910/4362/25.
27.11.2025 матеріали справи №910/4362/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Підприємства про відстрочку сплати судового збору. Апеляційну скаргу Підприємства на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25 залишено без руху. Надано Підприємству строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 1 589 700,00 грн у встановленому порядку. Попереджено Підприємство, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25. Розгляд справи призначено на 16.02.2026. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.
16.02.2026, 25.03.2026, 06.05.2026 колегія суддів у судовому засіданні оголошувала перерви у розгляді справи до 25.03.2026, до 06.05.2026 та до 03.06.2026 відповідно.

Позиції учасників справи.
Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог Підприємства заперечує, наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу Підприємства залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розгляд клопотань.
18.03.2026 Товариство сформувало у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі та клопотання про поновлення позивачу строку на подання нових доказів.
У поясненнях Товариство зазначило, що 06.02.2026 Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалив постанову у справі №910/881/24, в якій, відступивши від попередніх позицій Верховного Суду, сформував новий правовий висновок: «Відтак, застосовуючи положення підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 у визначений наказом Міністерства енергетики України № 114 від 13.03.2022 період (тобто на час дії воєнного стану і до його припинення / скасування), слід виходити з того, що обов`язок гарантованого покупця здійснити своєчасно та у повному обсязі оплату постачальникам універсальних послуг вартості надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів обумовлений відсутністю у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення, незалежно від придбання постачальником універсальних послуг електричної енергії за результатами проведення електронних аукціонів чи без проведення аукціонів. Відповідно наявність у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" є відкладальною обставиною при проведенні розрахунків між гарантованим покупцем та постачальником універсальних послуг з оплати вартості надання постачальником універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.» 
На думку Товариства, з моменту винесення вказаної вище постанови Верховного Суду про відступлення від попереднього правового висновку змінились предмет та обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, та постала потреба у з`ясуванні судом того, чи існує борг за куплену електроенергію перед ДП «НАЕК «Енергоатом» для потреб побутових споживачів незалежно від того, у який спосіб вона купувалась (на електронних аукціонах чи за двостороннім договором без проведення таких аукціонів).
Зазначене Товариство вважає тим винятковим випадком, з настанням якого у нього як позивача виникла необхідність подання суду апеляційної інстанції нових доказів - актів купівлі-продажу електричної енергії між позивачем та ДП «НАЕК»«Енергоатом», доказів оплати позивачем купленої електроенергії цьому учаснику ринку за двостороннім договором без проведення електронних аукціонів, позовних матеріалів ДП «НАЕК «Енергоатом» до ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення 3% річних, інфляційних по цьому ж договорі у справах Господарського суду Львівської області №914/3557/23 та №914/1052/25.
Товариство зазначає, що на момент подання цього позову не знало та не могло знати, що вже у 2026 році Верховний Суд відступить від раніше сформованого правового висновку, сформує інший правовий висновок, що зумовить необхідність подання ще й інших доказів - документів, що стосуються правовідносин між позивачем та підприємством, що не є учасником справи №910/4362/25, - ДП «НАЕК «Енергоатом». Окрім того, у вказаній постанові у справі №910/881/24 Верховний Суд вказує на необхідність з`ясування господарськими судами питання щодо наявності чи відсутності заборгованості постачальника універсальних послуг перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за електричну енергію, придбану без проведення електронного аукціону шляхом укладення додаткових угод до основного договору. 
Позивач повідомляє, що надав договір з ДП «НАЕК «Енергоатом» та додаткові угоди до цього договору у додатках до відповіді позивача від 05.05.2025 на відзив відповідача і такі докази прийняті судом першої інстанції. Посилаючись на вказані виняткові обставини щодо неподання таких доказів суду першої інстанції та ст. 80, 119, 269 ГПК України, Товариство просить поновити йому строк на подання нових доказів та прийняти ці докази (підписані між Товариством та ДП "НАЕК "Енергоатом" акти купівлі-продажу електричної енергії, інформацію про перерахування коштів з рахунків Товариства, платіжну інструкцію, запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ухвали у справах №914/3557/23, 914/1052/25, позовні заяви, розрахунки, рішення у справі №9147/3557/23, а також розрахунки 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням висновків Верховного Суду у справі № 910/881/24).

27.04.2026 Підприємство надало відповідь на додаткові пояснення позивача у справі, у якій зазначило, що у поясненнях позивач надав до апеляційного суду нові докази, які стосуються правовідносин між ним (Товариством) та АТ «НАЕК «Енергоатом» (первинні документи, позовну заяву та розрахунки 3% річних та інфляційних втрат із судової справи між вказаними вище учасниками ринку електричної енергії, судові рішення тощо) та також надав оновленні розрахунки з урахуванням позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у подібних правовідносинах (постанова від 06.02.2026 у справі №910/881/24).
Підприємство зазначило про змінену, фактично протилежну позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з питання наявності чи відсутності заборгованості у ПУП перед НАЕК «Енергоатом» за договором, укладеним на виконання постанови КМУ від 05.06.2019 №483 (далі - Положення про ПСО), а також про те, що вказані доводи повністю узгоджуються з викладеною в апеляційній скарзі позицією відповідача.
Підприємство вважає, що зміна правової позиції Верховного Суду щодо відкладальної обставини є тим винятковим випадком, що передбачений ч. 3 ст. 269 ГПК України. Адже відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, яка існувала до постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2026, закупівля електроенергії між ПУП та НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення про ПСО без проведення електронних аукціонів не зумовлювала настання відкладальної обставини. 
Гарантований покупець повідомив, що з урахуванням відступу від попередньо сформованої позиції ВС вказані обставини входять до предмету доказування, а тому він не заперечує проти задоволення вказаного клопотання про поновлення строку на приєднання до матеріалів справи доказів, поданих позивачем. Фактично такі докази відповідач мав намір витребувати у АТ «НАЕК «Енергоатом». При цьому подання в добровільному порядку таких доказів позивачем сприяє об`єктивному вирішенню апеляційним судом даної справи. 
Підприємство зазначило, що до вказаних письмових пояснень аналогічно додає інші докази, які з ідентичних причин просить врахувати та долучити до матеріалів справи (лист Товариства від 23.03.2026 №15/1144 та лист АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих). 
Крім того, відповідач зазначив, що в т.ч. з метою підтвердження достовірності поданих документів як позивачем так і ним (Гарантованим покупцем) буде заявлене клопотання про залучення до участі у справі АТ «НАЕК «Енергоатом» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 
Також з урахуванням поданих доказів позивач здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат в сторону зменшення. Так, рішенням суду першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 145 232 197,00 грн інфляційних втрат та 57 924 000,94 грн 3% річних, всього - 203 156 197,94 грн. За перерахунком позивача, з урахуванням позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заявлена сума складається зі 142 748 454,9 грн інфляційних втрат та 52 742 198,47 грн 3% річних, загальна сума - 195 490 653,37 грн. Різниця між сумою, стягнутою рішенням суду першої інстанції, та перерахованою позивачем в апеляційній інстанції складає 7 665 544,57 грн (203 156 197,94 - 195 490 653,37).
Підприємство зауважує на тому, що, як вбачається зі змісту наданих оновлених розрахунків, позивач пропонує застосовувати правові висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/881/24 шляхом прив`язки заборгованості у розрахунках між ПУП та НАЕК «Енергоатом» та між ПУП і Гарантованим покупцем із позиції «етап оплати» до «етапу оплати». 
Разом з тим, відповідач не погоджується з цією позицію, виходячи з такого. 
Як вбачається зі змісту договорів між ПУП та НАЕК «Енергоатом», вони були укладені відповідно до примірної форми договору, затвердженої аукціонним комітетом з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами (протокол №28 від 21.09.2021).
Так, відповідно до п. 1.3 вказаного договору «для цілей цього Договору Сторони під терміном Розрахунковий місяць розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який Сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП та Продавцем».
Відповідно до п. 1.1 договору періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду (далі - Період постачання), що зазначаються у Додатковій угоді для Періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону п. 3.1 Договору). 
Згідно з п. 6 додаткових угод оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Для кожного Розрахункового місяця ПУП здійснює оплату НАЕК «Енергоатом» за куплену електричну енергію у 5 етапів.
Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 14.11.2024 у справі №914/3557/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123337436) в контексті договору від 23.09.2021 №65-150-SD-21-00409, укладеного між ЛЕЗ та НАЕК «Енергоатом». 
Тобто, як видно зі змісту вказаного договору, розрахунковим періодом за договором, укладеним між ПУП та НАЕК «Енергоатом», є календарний місяць, а оплата вартості в межах укладеного періоду здійснюється в 5 етапів. 
Разом з тим, за договором, укладеним між Товариством та Гарантованим покупцем, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 4 Договору).
Гарантований покупець здійснює оплату послуги Позивача у шість етапів, 5 з яких - авансові платежі, а шостий - за фактично надану послугу. 
Відповідно, кількість етапів за договором, укладеним між ПУП та НАЕК «Енергоатом», та за договором між Гарантованим покупцем різняться: за договором між ПУП та НАЕК «Енергоатом» - 5 етапів, тоді як за договором, укладеним між Позивачем та Відповідачем - 6 етапів.
За таких умов прив`язка оплат в контексті відкладальної обставини «етапу» до «етапу» не є коректною, адже кількість етапів за договорами як мінімум не співпадає.
При цьому за обома договорами розрахунковим періодом є календарний місяць, відповідні розрахункові періоди повністю співпадають. Всі первинні документи за обома договорами (акти купівлі-продажу електроенергії та акти приймання-передачі послуг) складаються за результатами розрахункового періоду.
Отже, беручи до уваги зазначене, на думку відповідача з урахуванням позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.02.2026 у справі №910/881/24, відкладальну обставину слід розуміти таким чином, що у разі допущення ПУП заборгованості перед НАЕК «Енергоатом» за вказаним договором настає відкладальна обставина у розрахунках між Гарантованим покупцем та ПУП. Вказана відкладальна обставина триває до моменту погашення заборгованості ПУП перед НАЕК «Енергоатом». 
Вказана розбіжність між Товариством та Підприємством є ключовою в межах зазначеної справи.
При цьому листом від 23.03.2026 №15/1144 Гарантований покупець звернувся до АТ «НАЕК «Енергоатом» щодо надання інформації стосовно погашення постачальниками універсальних послуг заборгованості перед вказаним виробником за кожен розрахунковий період.
Листом АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих (копія додається) надано інформацію щодо дати погашення заборгованості ЛЕЗ перед НАЕК «Енергоатом», в т.ч. за розрахункові періоди квітень-грудень 2023 року, відповідно до якої вказаним ПУП припинено зобов`язання перед НАЕК «Енергоатом» за договором, укладеним на виконання Положення про ПСО у наступні календарні дати: за квітень 2023 року - 01.06.2023; за травень 2023 року - 12.07.2023; за червень 2023 року - 01.08.2023; за липень 2023 року - 30.08.2023; за серпень 2023 року - 04.10.2023; за вересень 2023 року - 21.09.2023; за жовтень 2023 року - 14.11.2023; за листопад 2023 року - 27.12.2023; за грудень 2023 року - 28.12.2023. 
Враховуючи те, що за розрахункові періоди квітень - червень 2023 року, як вірно та деталізовано зазначає позивач у поясненнях, 3% річних та інфляційні втрати були стягнуті в межах справи №910/11864/23, то нарахування 3% річних та інфляційних втрат можливо здійснювати в будь-якому випадку не раніше з таких дат: за квітень та травень 2023 року - 24.07.2023; за червень 2023 року - з 02.08.2023; за липень 2023 року - 31.08.2023; за серпень 2023 року - 05.10.2023; за вересень 2023 року - 22.09.2023; за жовтень 2023 року - 15.11.2023; за листопад 2023 року - 28.12.2023; за грудень 2023 року - 29.12.2023. 
Гарантований покупець повідомив, що готує оновлений контррозрахунок, а також зазначив, що вважає помилковою методику розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, застосовану Товариством у поясненнях, при цьому арифметичних зауважень до вказаних розрахунків (не враховуючи помилкову методику в цілому) у відповідача немає.
На обгрунтування клопотання про поновлення строку на подання доказів Підприємство зазначає, що лист відповідача від 23.03.2026 №15/1144 та лист АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих не міг бути поданий до суду першої інстанції з об`єктивних причин в силу відсутності вказаних документів, подання вказаних доказів зумовлено позицією Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка була сформована уже після прийняття судом першої інстанції рішення у справі. При цьому відповідач додавав до відзиву інші докази - листи АТ «НАЕК «Енергоатом» у встановлений строк, відповідно до яких на відповідні дати існувала заборгованість у ПУП перед НАЕК «Енергоатом», при цьому кінцева дата погашення боргу ПУП перед НАЕК «Енергоатом» у вказаних листах не була визначена. Фактично подані докази до цих пояснень не є новими, а конкретизують докази, наявні у матеріалах справи та подані у встановлений строк.

01.05.2026 Товариство сформувало у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, у яких підтримує клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів так само, як і відповідач підтримує подібне клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів. Товариство просить задовольнити вказані клопотання позивача та відповідача, прийнявши докази, подані сторонами. Також Товариство надало пояснення щодо порядку та строків оплати за договорами.

06.05.2026 Підприємство надало відповідь на додаткові пояснення позивача у справі, до якого долучило контррозрахунок позовних вимог, за результатами якого, беручи до уваги наявність відкладальної обставини, спір може бути розглянутий в межах стягнення з Підприємства 51 402 887,21 грн 3% річних та 143 919 667,71 грн інфляційних втрат, всього - 195 322 554,92 грн.

У судовому засіданні 06.05.2026 суд задовольнив клопотання Підприємства про заміну його правонаступником - Акціонерним товариство «Гарантований покупець» та відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АТ «НАЕК «Енергоатом». 

У судовому засіданні 06.05.2026 представник Товариства повідомив про визнання поданого Гарантованим покупцем контррозрахунку.

26.05.2026 Товариство (уповноважений представник Борис В.Ю.) сформувало у системі «Електронний суд» заяву про часткову відмову від позову у справі №910/4362/25, у якій повідомило, що відповідно до ст. ст. 191, 274 ГПК України заявляє про часткову відмову від свого позову у справі №910/4362/25 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 312 529,29 грн інфляційних втрат, 6 521 113,73 грн 3% річних, разом 7 833 643,02 грн. 
Товариство зазначило, що внаслідок такої часткової відмови від позову просить стягнути з Гарантованого покупця на користь 143 919 667, 71 грн інфляційних втрат, 51 402 887,21 грн 3% річних, разом - 195 322 554,92 грн, визнати нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 312 529,29 грн інфляційних втрат, 6 521 113,73 грн 3% річних, разом 7 833 643,02 грн, та в цій частині закрити провадження у справі.
Товариство підтвердило, що подання цієї заяви у цій справі не порушує інтереси позивача, відповідача та держави і вчинене передставником в межах повноважень, наданих йому довіреністю ТОВ «Львівенергозбут» №904-2025-8251 від 23.12.2025.

Розглянувши у судовому засіданні 03.06.2026 подану позивачем заяву про часткову відмову від позову та закриття провадження у справі у відповідній частині, проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 191 ГПК України).
Пунктом 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що однією з підстав для закриття провадження у справі визначено відмову позивача від позову, яку прийнято судом.
У суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (ч. 1 ст. 274 ГПК України).
Згідно з ч. 2 цієї статті якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи та закриває провадження у справі.
Оскільки позивач у суді апеляційної інстанції подав заяву про часткову відмову від позову у цій справі і щодо задоволення цієї заяви відсутні будь-які заперечення інших учасників справи, а також відсутні визначені чинним законодавством підстави для її неприйняття судом, суд приймає таку відмову.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про часткову відмову від позову у справі №910/4362/25.
Окрім цього, з огляду на наведені вище приписи процесуального закону, одночасно з прийняттям часткової відмови позивача від позову у цьому випадку також слід визнати нечинним оскаржуване рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі у відповідній частині, а саме в частині вимог Товариства про стягнення з Підприємства 1 312 529,29 грн інфляційних втрат, 6 521 113,73 грн 3% річних, разом 7 833 643,02 грн. 
Колегія суддів роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
15.09.2021 Товариство (постачальник універсальних послуг) та Підприємство (замовник) уклали договір №2304/02/21/249ЮВ/21 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (далі - договір), за умовами п. 1 якого постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (зі змінами).
Строк надання послуг - з 01.10.2021 по 30.04.2022 (п. 3 договору).
Відповідно до п. 7 договору оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника таким чином:
перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);
другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);
третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);
четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);
п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);
шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.
У разі якщо дата платежу припадає на вихідний / святковий день, такий платіж здійснюється на наступний робочий день після такого вихідного/святкового дня.
Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозованої вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Згідно з п. 10 договору факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг.
Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони керуються законодавством, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" (п. 29 договору).
За умовами п. 34 договір набирає чинності з 15.09.2021 по 30.04.2022.
Строк надання послуг та строк дії договору неодноразово продовжувався, з урахуванням останньої редакції додаткової угоди від 03.06.2024, строк було продовжено до 30.04.2025.
На виконання умов договору у період з квітня 2023 року по грудень 2023 року Товариство надало Підприємству послуги із забезпечення доступності електричної енергії на загальну суму 6 350 681 344,58 грн, що підтверджується наступними актами приймання-передачі послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів до договору №2304/02/21 від 15.09.2021:
акт № 4 від 30.04.2023 на суму 813 475 539,94 грн;
акт № 5 від 31.05.2023 на суму 674 574 493,25 грн;
акт № 6 від 30.06.2023 на суму 421 362 561,29 грн;
акт № 7 від 31.07.2023 на суму 472 910 341,21 грн;
акт № 8 від 31.08.2023 на суму 551 641 321,03 грн;
акт № 9 від 30.09.2023 на суму 567 531 075,13 грн;
акт № 10 від 31.10.2023 на суму 780 828 568,60 грн;
№ 11 від 30.11.2023 на суму 1 024 514 783,74 грн;
№ 12 від 31.12.2023 на суму 1 043 842 660,39 грн.
Зазначені акти за вказаний розрахунковий період підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень та зауважень.
У липні 2023 року Товариство зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства, у якому, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, просило стягнути з Підприємства 489 932 182,30 грн основного боргу, 203 938 495,90 грн інфляційних втрат, 56 423 669,01 грн 3% річних, що разом становить 750 294 347,21 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/11864/23 позов Товариства до Підприємства задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь Товариства 390 118 490,12 грн заборгованості, 200 905 424,81 грн інфляційних втрат, 56 387 847,12 грн 3% річних, 934 968,02 грн судового збору; у решті вимог - відмовлено; провадження за позовом про стягнення основного боргу у сумі 99 813 692,18 грн закрито.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 у справі №910/11864/23 рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/11864/23 змінено в частині присудженої до стягнення суми судового збору. Викладено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024 у справі №910/11864/23 в редакції, відповідно до якої позов Товариства до Підприємства задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 390 118 490,12 грн заборгованості, 200 905 424,81 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 56 387 847,12 грн, судовий збір в сумі 810 608,26 грн. У решті вимог відмовлено. Провадження за позовом про стягнення основного боргу у сумі 99 813 692,18 грн закрито. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" з Державного бюджету України перераховану ним згідно платіжної інструкції від 24.07.2023 №155463 суму судового збору у розмірі 128 791,74 грн.
Постановою Верховного Суду від 05.12.2024 у справі №910/11864/23 постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 залишено без змін.
Судові рішення у справі №910/11864/23 свідчать, що предметом позову було стягнення суми заборгованості за договором №2304/02/21/249ЮВ/21 від 15.09.2021 у розмірі 1 633 297 097,62 грн, яка виникла, у наслідок несвоєчасного виконання грошового зобов`язання Підприємством за договором №2304/02/21/249ЮВ/21 від 15.09.2021.
Суд також досліджував акти приймання-передачі послуг за цим договором, у т.ч. акти приймання-передачі послуг за квітень-червень 2023 року, а також застосував до Підприємства відповідальність за порушення грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України та стягнув суму грошових коштів у сумі 390 118 490,12 грн основної заборгованості, 200 905 424,81 грн інфляційних втрат, 56 387 847,12 грн 3 % річних за період з 04.03.2022 по 23.07.2023, а в частині стягнення 99 813 692,18 грн суми основного боргу провадження у справі було закрито.
Суд першої інстнції встановив таке. З матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків суми заборгованості вбачається, що заборгованість за актом № 4 від 30.04.2023 становить 299 405 723,63 грн, за актом № 5 від 31.05.2023 становить 670 238 019,88 грн, за актом № 6 від 30.06.2023 становить 403 291 189,20 грн, вказані суми заборгованості відповідачем не спростовані, останнім не заперечуються, а тому приймаються судом.
Так, відповідач у рахунок сплати залишкової заборгованості за актом приймання-передачі послуг № 4 від 30.04.2023 у розмірі 299 405 723,63 грн здійснив платежі на загальну суму 299 405 723,63 грн, а саме: 
66 044 317,87 грн - платіжна інструкція № 305 205 від 01.08.2023; 
66 044 317,87 грн - платіжна інструкція № 305 231 від 01.08.2023; 
66 044 317,87 грн - платіжна інструкція № 305 257 від 02.08.2023; 
35 044 317,87 грн - платіжна інструкція № 305 284 від 02.08.2023; 
35 228 452,15 грн - платіжна інструкція № 305 355 від 03.08.2023.
У рахунок сплати залишкової заборгованості відповідач за актом приймання-передачі послуг № 5 від 31.05.2023 у розмірі 670 238 019,88 грн здійснив платежі на загальну суму 336 558 239,95 грн: 
40 197 971,66 грн - платіжна інструкція № 305 356 від 03.08.2023; 
32 056 873,65 грн - платіжна інструкція № 307 756 від 30.08.2023; 
32 056 873,65 грн - платіжна інструкція № 307 732 від 30.08.2023; 
32 056 873,65 грн - платіжна інструкція № 307 779 від 31.08.2023; 
32 056 873,65 грн - платіжна інструкція № 307 802 від 31.08.2023; 
64 113 747,30 грн - платіжна інструкція № 307 925 від 01.09.2023; 
60 322 466,17 грн - платіжна інструкція № 307 948 від 01.09.2023; 
43 696 560,22 грн - платіжна інструкція № 311 625 від 04.10.2023.
Також сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суми: 80 776 186,42 грн, 79 796 641,97 грн, 86 465 958,44 грн, 86 640 993,10 грн.
У рахунок сплати залишкової заборгованості відповідач за актом приймання-передачі послуг № 6 від 30.06.2023 у розмірі 403 291 189,20 грн здійснив платежі на загальну суму 390 118 490,12 грн, а саме: 
19 335 385,38 грн - платіжна інструкція № 394 983 від 29.08.2024;
44 757 766,11 грн - платіжна інструкція № 395 077 від 30.08.2024; 
12 295 145,39 грн - платіжна інструкція № 395 099 від 30.08.2024; 
20 544 301,47 грн - платіжна інструкція № 396 911 від 11.09.2024; 
2 685 697,83 грн - платіжна інструкція № 398 642 від 16.09.2024; 
74 565 126,70 грн - платіжна інструкція № 398 666 від 17.09.2024; 
53 028 944,86 грн - платіжна інструкція № 398 687 від 18.09.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 402 996 від 27.09.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 403 884 від 30.09.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 407 455 від 15.10.2024; 
9 216 805,06 грн - платіжна інструкція № 409 174 від 18.10.2024,
також сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 13 172 699,08 грн.
Підприємство також у рахунок заборгованості:
- за актом приймання-передачі послуг № 7 від 31.07.2023 на суму 472 910 341,21 грн було здійснило платежі на загальну суму 472 910 341,21 грн, а саме:
5 556 882,51 грн - платіжна інструкція № 302 385 від 14.07.2023; 
5 556 882,51 грн - платіжна інструкція № 303 343 від 24.07.2023; 
11 113 765,02 грн - платіжна інструкція № 304 319 від 31.07.2023; 
1 029 149,43 грн - платіжна інструкція № 409 175 від 18.10.2024;
51 229 772,45 грн - платіжна інструкція № 411 731 від 28.10.2024; 
102 459 544,89 грн - платіжна інструкція № 412 710 від 30.10.2024; 
51 229 772,45 грн - платіжна інструкція № 416 091 від 05.11.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 419 505 від 12.11.2024;
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 419 505 від 12.11.2024; 
61 763 530,60 грн - платіжна інструкція № 427 165 від 22.11.2024;
80 511 496,47 грн - платіжна інструкція № 428 063 від 27.11.2024; 
- за актом приймання-передачі послуг № 8 від 31.08.2023 на суму 551 641 321,03 грн здійснило платежі на загальну суму 551 641 321,00 грн:
17 717 334,67 грн - платіжна інструкція № 305 383 від 07.08.2023;
23 623 112,90 грн - платіжна інструкція № 305 411 від 14.08.2023; 
23 623 112,90 грн - платіжна інструкція № 306 296 від 21.08.2023; 
7 185,17 грн - платіжна інструкція № 307 535 від 29.08.2023; 
21 948 048,42 грн - платіжна інструкція № 428 064 від 27.11.2024;
30 737 863,47 грн - платіжна інструкція № 429 009 від 29.11.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 429 057 від 04.12.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 429 942 від 10.12.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 429 987 від 12.12.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 431 701 від 19.12.2024; 
51 229 772,44 грн - платіжна інструкція № 431 770 від 23.12.2024; 
177 835 801,27 грн - платіжна інструкція № 431 791 від 24.12.2024; 
- за актом приймання-передачі послуг № 9 від 30.09.2023 на суму 567 531 075,13 грн здійснило платежі на загальну суму 567 531 275,13 грн:
30 961 325,81 грн - платіжна інструкція № 307 486 від 28.08.2023; 
25 447 068,48 грн - платіжна інструкція № 307 510 від 28.08.2023; 
56 408 394,29 грн - платіжна інструкція № 307 569 від 29.08.2023; 
28 204 197,15 грн - платіжна інструкція № 307 851 від 31.08.2023; 
28 204 197,15 грн - платіжна інструкція № 307 827 від 31.08.2023; 
5 410,06 грн - платіжна інструкція № 308 952 від 08.08.2023; 
103 589,69 грн - платіжна інструкція № 309 290 від 13.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 309 217 від 11.09.2023; 
148 234,88 грн - платіжна інструкція № 309 193 від 11.09.2023; 
104 294,08 грн - платіжна інструкція № 309 241 від 12.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 309 266 від 13.09.2023; 
983,06 грн - платіжна інструкція № 307 975 від 05.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 307 999 від 06.09.2023; 
26 784,75 грн - платіжна інструкція № 308 024 від 06.09.2023; 
10 942,99 грн - платіжна інструкція № 308 048 від 07.09.2023; 
71 595,73 грн - платіжна інструкція № 309 315 від 14.09.2023;
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 309 339 від 15.09.2023; 
130 212,77 грн - платіжна інструкція № 310 211 від 15.09.2023; 
286 778,59 грн - платіжна інструкція № 310 260 від 18.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 310 285 від 19.09.2023; 
204 759,74 грн - платіжна інструкція № 310 309 від 19.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 310 333 від 20.09.2023; 
151 395,48 грн - платіжна інструкція № 310 357 від 20.09.2023; 
56 408 394,30 грн - платіжна інструкція № 310 382 від 21.09.2023; 
6 335,35 грн - платіжна інструкція № 310 406 від 21.09.2023; 
2 444,85 грн - платіжна інструкція № 310 431 від 22.09.2023; 
37 381,65 грн - платіжна інструкція № 311 310 від 25.09.2023; 
9 035,35 грн - платіжна інструкція № 311 336 від 26.09.2023; 
88 633,27 грн - платіжна інструкція № 311 360 від 27.09.2023; 
248 800,98 грн - платіжна інструкція № 311 432 від 28.09.2023; 
351 998,83 грн - платіжна інструкція № 311 504 від 29.09.2023; 
107 860,13 грн - платіжна інструкція № 311 529 від 02.10.2023; 
1 027 538,21 грн - платіжна інструкція № 337 438 від 16.01.2024; 
322 321,71 грн - платіжна інструкція № 338 207 від 19.01.2024;
- за актом приймання-передачі послуг № 10 від 31.10.2023 на суму 780 828 568,60 грн здійснило платежі на загальну суму 716 574 199,37 грн, а саме: 
35 442 893,96 грн - платіжна інструкція № 311 456 від 29.09.2023; 
35 442 893,96 грн - платіжна інструкція № 311 480 від 29.09.2023; 
2 280,09 грн - платіжна інструкція № 311 553 від 03.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 311 577 від 04.10.2023; 
151 443,41 грн - платіжна інструкція № 311 601 від 04.10.2023; 
4 485,14 грн - платіжна інструкція № 311 652 від 05.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 312 511 від 09.10.2023; 
159,52 грн - платіжна інструкція № 312 536 від 09.10.2023; 
5 804,43 грн - платіжна інструкція № 312 561 від 10.10.2023; 
3 269,69 грн - платіжна інструкція № 314 084 від 11.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 314 108 від 12.10.2023; 
9 164,89 грн - платіжна інструкція № 314 132 від 12.10.2023; 
285 737,95 грн - платіжна інструкція № 315 026 від 16.10.2023; 
73 543 208,77 грн - платіжна інструкція № 315 002 від 16.10.2023; 
9 425,22 грн - платіжна інструкція № 316 360 від 17.10.2023;
241 264,78 грн - платіжна інструкція № 317 245 від 18.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 317 271 від 19.10.2023; 
224 673,49 грн - платіжна інструкція № 317 295 від 19.10.2023; 
20 451,46 грн - платіжна інструкція № 318 200 від 20.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 318 225 від 23.10.2023; 
2 658,71 грн - платіжна інструкція № 318 249 від 24.10.2023; 
70 885 787,92 грн - платіжна інструкція № 318 274 від 25.10.2023; 
173 465,88 грн - платіжна інструкція № 319 146 від 25.10.2023; 
47 719,60 грн - платіжна інструкція № 319 219 від 26.10.2023; 
38 662,28 грн - платіжна інструкція № 320 128 від 27.10.2023; 
129 530,57 грн - платіжна інструкція № 320 199 від 30.10.2023; 
107 210,42 грн - платіжна інструкція № 320 867 від 01.11.2023; 
48 060,22 грн - платіжна інструкція № 320 892 від 02.11.2023; 
79 392 064,94 грн - платіжна інструкція № 322 629 від 14.11.2023; 
36 092 613,56 грн - платіжна інструкція № 338 218 від 19.01.2024; 
21 001 331,33 грн - платіжна інструкція № 346 497 від 15.02.2024; 
8 838 997,58 грн - платіжна інструкція № 373 433 від 31.05.2024;
крім того, сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 64 254 369,23 грн;
- за актом приймання-передачі послуг № 11 від 30.11.2023 на суму 1 024 514 783,74 грн здійснило платежі на загальну суму 960 730 161,95 грн, а саме: 
80 697 67,57 грн - платіжна інструкція № 319 195 від 26.10.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 319 171 від 26.10.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 320 247 від 31.10.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 320 223 від 31.10.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 320 949 від 07.11.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 322 529 від 08.11.2023; 
330,45 грн - платіжна інструкція № 322 556 від 09.11.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 322 582 від 13.11.2023; 
31 496,60 грн - платіжна інструкція № 322 606 від 13.11.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 322 652 від 14.11.2023; 
441,35 грн - платіжна інструкція № 322 686 від 14.11.2023; 
80 697 767,57 грн - платіжна інструкція № 323 542 від 16.11.2023; 
67 914,85 грн - платіжна інструкція № 324 314 від 20.11.2023; 
899,12 грн - платіжна інструкція № 324 341 від 22.11.2023; 
42 258,62 грн - платіжна інструкція № 324 391 від 23.11.2023; 
28 118,55 грн - платіжна інструкція № 325 237 від 24.11.2023; 
3 615,76 грн - платіжна інструкція № 325 859 від 27.11.2023; 
77 113,14 грн - платіжна інструкція № 325 894 від 28.11.2023; 
6 510 961,24 грн - платіжна інструкція № 327 615 від 01.12.2023; 
227 687 104,14 грн - платіжна інструкція № 332 256 від 27.12.2023;
крім того, сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 66 784 621,79 грн;
- за актом приймання-передачі послуг № 12 від 31.12.2023 на суму 1 043 842 660,39 грн здійснило платежі на загальну суму 942 046 844,11 грн, а саме: 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 324 365 від 23.11.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 324 416 від 24.11.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 326 866 від 30.11.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 326 842 від 30.11.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 327 641 від 06.12.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 329 160 від 13.12.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 328 451 від 07.12.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 329 190 від 14.12.2023; 
91 037 373,21 грн - платіжна інструкція № 329 962 від 19.12.2023; 
122 710 485,22 грн - платіжна інструкція № 333 207 від 28.12.2023. 
Крім того, сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 101 795 816,28 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599, 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Товариства про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахоувваних у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати за договором, а також на обгрунтування вимог апеляційної скарги Підприємство стверджувало про наявність відкладальної обставини для здійснення розрахунків за договором. 
З огляду на ці доводи колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Тобто, укладаючи правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.
Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.
Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування наявності відкладальної обставини, яка звільняє відповідача від обов`язку здійснення оплати за надані позивачем послуги, відповідач посилається умови пункту 12.1 Договору та на підпункт 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
Згідно з пунктом 12.1 Договору позивач як постачальник має право отримувати оплату вартості послуг з урахуванням вимог підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
В підпункті 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед акціонерним товариством "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.
Тобто, стверджуваною відповідачем відкладальною обставиною є наявність заборгованості позивача як постачальника універсальних послуг перед ДП "НАЕК "Енергоатом".
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 06.02.2026 у cправі № 910/881/24 зазначив таке.
«… Застосовуючи положення підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 у визначений наказом Міністерства енергетики України № 114 від 13.03.2022 період (тобто на час дії воєнного стану і до його припинення/скасування), слід виходити з того, що обов`язок гарантованого покупця здійснити своєчасно та у повному обсязі оплату постачальникам універсальних послуг вартості надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів обумовлений відсутністю у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення, незалежно від придбання постачальником універсальних послуг електричної енергії за результатами проведення електронних аукціонів чи без проведення аукціонів.
Відповідно наявність у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" є відкладальною обставиною при проведенні розрахунків між гарантованим покупцем та постачальником універсальних послуг з оплати вартості надання постачальником універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
З огляду на зазначене, Об`єднана палата вважає наявними підстави для відступу від протилежних висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24, щодо можливості застосування відкладальної обставини згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів…».
Враховуючи, що у цьому випадку відкладальна обставина, про яку відповідач зазначав у відзиві (з наданням відповідних листів ДП «НАЕК «Енергоатом»), в апеляційній скарзі та заявах по суті, які подавав судам першої та апеляційної інстанції, знайшла своє підтвердження та визнана позивачем у суді апеляційної інстанції, то вона безпосередньо впливає на вирішення питання щодо виникнення у позивача права на здійснення нарахування заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат і, відповідно, на обґрунтованість заявлених позовних вимог, в т.ч. на правильність розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово послідовно наголошував на тому, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Суд зазначає, що визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у т.ч. у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Перевіривши надані сторонами розрахунок та контррозрахунок нарахувань на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів вважає, що до стягнення з Підприємства на користь Товариства підлягають 195 322 554,92 грн, з яких 51 402 887,21 грн 3% річних та 143 919 667,71 грн інфляційних втрат. Решта вимог Товариства задоволенню не підлягає.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Аналогічні положення містяться у ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 1 ст. 231 ГПК України).
Отже, у зв`язку із задоволенням апеляційним судом заяви Товариства про часткову відмову від позову скаржнику підлягають поверненню 50% сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у відповідній частині.
Тому Гарантованому покупцю з Державного бюджету України має бути повернуто 30 649,18 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (в частині, що стосується вимог Товариства, щодо яких прийнято відмову Товариства від позову) згідно з платіжною інструкцією №1401 (#2114504903501) від 15.12.2025.
Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги в іншій частині витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про відмову від позову у справі №910/4362/25 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» 7 833 643,02 грн, з яких 1 312 529,29 грн інфляційних втрат та 6 521 113,73 грн 3% річних задовольнити.

2. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» від позову у справі №910/4362/25 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» 7 833 643,02 грн, з яких 1 312 529,29 грн інфляційних втрат та 6 521 113,73 грн 3% річних.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» 7 833 643,02 грн, з яких 1 312 529,29 грн інфляційних втрат та 6 521 113,73 грн 3% річних визнати нечинним.

4. Закрити провадження у справі №910/4362/25 в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до Акціонерного товариства «Гарантований покупець» про стягнення 7 833 643,02 грн, з яких 1 312 529,29 грн інфляційних втрат та 6 521 113,73 грн 3% річних.

5. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25 залишити без задоволення.

6. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/4362/25 змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» 195 322 554,92 грн, з яких 51 402 887,21 грн 3% річних та 143 919 667,71 грн інфляційних втрат, 1 017 104,41 грн судового збору.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.»

7. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

9. Повернути Акціонерному товариству «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) з Державного бюджету України 30 649,18 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги згідно з платіжною інструкцією №1401 (#2114504903501) від 15.12.2025.

10. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2026. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак