ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

26.06.2026	Справа № 910/16437/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 37 883,36 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Дніпропетровський обласний центр зайнятості (далі - позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 37 883,36 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно не повертає кошти до Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) та встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
Копія вказаної ухвали доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 06.01.2026 після 17 години та відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою учасникам справи 07.01.2026.
Враховуючи викладене, суд встановив факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
16.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позов.
27.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Відповідач правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2019 до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості звернувся гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. 
ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний за період з 16.05.2019 по 16.10.2019 як особа, яка була звільнена з посади машиніста оборотного локомотивного депо Нікополь структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
За період з 23.05.2019 по 15.10.2019 ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 37 883,36 грн.
16.10.2019 припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного у зв`язку з поновленням особи на роботі на підставі рішення суду у справі № 211/2401/19.
05.03.2021 Нікопольським міськрайонним центром зайнятості було направлено претензію про повернення коштів структурному підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».
29.03.2021 отримано відповідь про те, що «Криворізьке локомотивне депо» не має статусу юридичної особи та розрахункового рахунку, тому запропоновано звернутись до Регіональної філії «Придніпровська залізниця».
31.03.2021 Нікопольським міськрайонним центром зайнятості направлено претензію до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»).
23.04.2021 від РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» отримано відповідь про те, що у Верховному Суді відкрито касаційне провадження на рішення у справі № 211/2401/19, тому рішення про повернення коштів буде прийнято після ухвалення рішення судом касаційної інстанції.
У зв`язку з реорганізацією в Дніпропетровській обласній службі зайнятості та відповідно до наказу Міністерства економіки України від 18.10.2022 № 3910 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» Нікопольський міськрайонний центр зайнятості було реорганізовано шляхом приєднання до Дніпропетровського обласного центру зайнятості.
09.02.2023 позивач направив лист РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про зміну реквізитів для перерахування коштів.
05.08.2025 Нікопольською філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості направлено претензію до РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».
27.08.2025 отримано відповідь, в якій повідомлено, що: 21.07.2025 подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025; 24.07.2025 подано касаційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2023 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025 у справі № 211/2401/19. Також у вказаній відповіді зазначено, що станом на 15.08.2025 остаточне судове рішення у справі № 211/2401/19 не ухвалено, а тому неможливе виконання заявлених у претензії вимог.
При цьому, як вказує позивач, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень у справи № 211/2401/19 постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та АТ «Українська залізниця».
Таким чином, як вказує позивач, наказ про звільнення ОСОБА_1 скасоване в судовому порядку, поновлено його на роботі на посаді (рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2023, яке залишене буз змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025).
31.10.2025 позивач звернувся до РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» з претензією про повернення коштів у сумі 37 883,36 грн, яка (претензія) була вручена РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» 03.11.2025.
Проте, як вказує позивач, відповідь на претензію відповідачем не надано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що:
- відповідач поніс майнову відповідальність за незаконне звільнення ОСОБА_1 , виплативши йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в повному обсязі. Стягнення з відповідача додатково суми допомоги по безробіттю, яку держава виплатила ОСОБА_1 , по факту є повторним притягненням підприємства до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення;
- АТ «Українська залізниця» не є стороною правовідносин між Дніпропетровським обласним центром зайнятості та ОСОБА_1 . Виплата допомоги була добровільним рішенням держави (позивача), а її неповернення після поновлення на роботі є наслідком дій або бездіяльності саме фізичної особи, яка отримала подвійне фінансове забезпечення (і зарплату, і допомогу). Покладання обов`язку з повернення цих коштів на відповідача фактично звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за безпідставне утримання бюджетних коштів;
- з позовної заяви слідує, що Дніпропетровський обласний центр зайнятості за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень весь час відслідковував хід розгляду справи № 211/2401/19, а тому є незрозумілим, чому після скасування Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області наказу про звільнення (рішення від 05.08.2019) ОСОБА_1 продовжував отримувати виплати по безробіттю аж до жовтня 2019 року (включно), адже допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі. Тобто статус безробітного ОСОБА_1 був втрачений ще 05.08.2019, але виплати продовжувались до жовтня 2019 року (включно), що є незаконним. Враховуючи вищевикладене, виплати по безробіттю за серпень-жовтень 2019 року на загальну суму 20 199,48 грн не мають правового підґрунтя, а відтак, стягненню не підлягають;
- позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.
Крім того, під час розгляду даної справи суд встановив, що у межах розгляду справи № 211/2401/19 за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу прийняті наступні судові рішення:
- рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2019 позов задоволено, скасовано наказ № 229/ос від 18 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновивши останнього на роботі на посаді машиніста електровоза оборотного локомотивного депо Нікополь в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо, а також стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2019 по 05.08.2019 включно у сумі 48 016 (сорок вісім тисяч шістнадцять) гривень 89 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов`язкових платежів;
- постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2019 рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2019 залишено без змін;
- постановою Верхового Суду від 05.10.2022 рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2019 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції;
- ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2023 справу № 211/2401/19 передано за підсудністю на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
- постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2023 ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
- рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 позов задоволено частково, скасовано наказ № 229/ос від 18 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновивши останнього на роботі на посаді машиніста електровоза оборотного локомотивного депо Нікополь в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо. В іншій частині позову відмовлено;
- постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.07.2024 рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 скасовано, закрито провадження у цивільній справі № 211/2401/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу;
- постановою Верховного Суду від 19.02.2025 постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції;
- постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025 рішення Довгинцевського районного суду міста Кривій Ріг Дніпропетровської області від 16.11.2023 залишено без змін;
- ухвалою Верховного Суду від 23.09.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025;
- ухвалою Верховного Суду від 23.09.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвоката Хлабистіна Дмитра Миколайовича на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2023 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, чинним є рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025, яким позов задоволено частково, скасовано наказ № 229/ос від 18 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновивши останнього на роботі на посаді машиніста електровоза оборотного локомотивного депо Нікополь в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо. В іншій частині позову відмовлено. 
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533-III) достатньою умовою для відшкодування саме роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, а обставина виплати відповідачем безробітному середнього заробітку за час вимушеного прогулу не звільняє відповідача від встановленого цим Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю. Вказане не є покладенням на відповідача подвійної компенсації, а є встановленим законом обов`язком компенсації здійсненої безробітному виплати.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
У разі поновлення на роботі за рішенням суду незаконно звільненого працівника, якому після такого звільнення в установлених законом порядку та розмірах виплачувалася допомога по безробіттю, роботодавець добровільно або на підставі рішення суду має повернути Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному, незалежно від виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Повернення виплачених безробітному коштів до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття здійснюється відповідно до частини 4 статті 35 Закону № 1533-III, в якій зазначено: із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону № 1533-III строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вказав суд вище, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі № 211/2401/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2025, позов задоволено частково, скасовано наказ № 229/ос від 18 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено останнього на роботі на посаді машиніста електровоза оборотного локомотивного депо Нікополь в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо. В іншій частині позову відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.
Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем виплачено ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 37 883,36 грн.
Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, стосовно того, що виплатила ОСОБА_1 фактично є повторним притягненням підприємства до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, оскільки, як вказано вище, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 позов задоволено частково, скасовано наказ № 229/ос від 18 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено останнього на роботі на посаді машиніста електровоза оборотного локомотивного депо Нікополь в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо, в іншій частині позову відмовлено.
Тобто з відповідача не стягувався на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом з огляду на таке.
Остаточне рішення у справі № 211/2401/19 набрало законної сили 24.06.2025 (з моменту перегляду в апеляційному порядку).
Крім того, як вказано судом вище, відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 1533-III строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.
При цьому те, що АТ «Українська залізниця» не є стороною правовідносин між Дніпропетровським обласним центром зайнятості та ОСОБА_1 , не впливає на відносини позивача та відповідача, оскільки останній виступає роботодавцем та саме як роботодавець несе відповідальність у разі поновлення на роботі в судовому порядку.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 13, 74-77, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, код 40075815) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (49006, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Чорновола В`ячеслава (вул. Ю. Савченка), будинок 12, код 03490909) грошові кошти у розмірі 37 883,36 грн (тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят три грн 36 коп.), судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 26.06.2026.

Суддя О.Г. Удалова