Справа № 304/1433/25 Провадження № 3/304/393/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  	27 травня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, 

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 357641 від 10 червня 2025 року видно, що того ж дня близько 14.45 год водій ОСОБА_1 на автодорозі Н13 між населеними пунктами Зарічево – Перечин, керуючи автомобілем марки «Шевроле», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Постановою судді від 01 квітня 2026 року матеріали даної справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були повернуті на доопрацювання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області через відсутність чіткої кваліфікації дій ОСОБА_1 у відповідності до диспозиції частини статті, за якою кваліфіковано його дії у протоколі про адміністративне правопорушення. 
На усунення недоліків протоколу до матеріалів справи долучено постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також рапорт, згідно з яким зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим сержантом поліції Кичерою І.М. кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто повторно протягом року.
У підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 357641 від 10 червня 2025 року, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ЕПР1 № 357641, рапорт інспектора-чергового відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Кохана І.І. про прийняття повідомлення зі служби «102» від 10 червня 2025 року № 3304; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693353 від 10 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП та протоколу АЗ № 172796 за ст. 269 КУпАП від 10 червня 2025 року; повідомлення заступника начальника відділення поліції № 1 О.Гондорчина від 18 червня 2025 року № 80278-2025, а також диски з відеозаписами під назвою «Баєв Диск № 1», «Баєв Диск № 2» та «Баєв Диск № 3», та у порядку усунення недоліків згідно з постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2026 року – копію постанови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 та власний рапорт від 27 квітня 2026 року з приводу кваліфікації дій ОСОБА_1 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що не пригадує, щоб за останні два роки був притягнутий до відповідальності за керування автомобілем у стані сп`яніння.
Заслухавши його пояснення, вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно із ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто повторне протягом року вчинення особою порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте матеріалами справи про адміністративне правопорушення повторність правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не підтверджується, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.
Копія постанови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , що міститься у матеріалах справи, не є доказом повторності у розумінні диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки свідчить про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поза межами річного строку відносно події даного протоколу про адміністративне правопорушення. 
Питання визначення повторності, як невід`ємної частини складу правопорушення, чітко та повно врегульовані спеціальним нормативним актом вузької дії, а саме Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до п. 3 розділу І якої повторність правопорушення – це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.
Крім того, відповідно до п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст. 130 КУпАП – довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
Частина 2 статті 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відтак у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки кваліфікуюча ознака повторності не підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому суддя враховує, що матеріали даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, вже поверталися з вказаної підстави до органу поліції для належного оформлення, однак як видно усунуті не були. 
Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відтак враховуючи відсутність у матеріалах справи будь-яких переконливих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП, в той час як суд не може брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, а механізму перекваліфікації дій судом чинне законодавство про адміністративні правопорушення не містить, тому суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

  	Суддя:	Ганько І. І.