Номер провадження: 33/813/898/26
Номер справи місцевого суду: 523/11588/24 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Подуст Т.П.,
захисника особи, яка притягається до відповідальності,- Холод В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Холод Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 17 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення
26.06.2024 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.
За вказаним протоколом 26.06.2024 о 00:28 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Миколаївська дорога, 287а, у місті Одеса, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія на місці зупинки, за допомогою приладу Drager Alkotest 7510, ARLM 0429, тест № 863, результат позитивний 1,92 проміле, чим порушено вимоги п.2.9а ПДР. Зафіксовано на ПВР працівників ДПП №№ 475673, 474487. Від керування ТЗ водія відсторонено. Правопорушення скоєно повторно протягом року. 
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.07.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст клопотання про поновлення строків
26.03.2026, не погоджуючись з судовим рішенням, захисник Холод В.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду засобами поштового зв`язку з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, скасування постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 17.07.2024 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. До вказаною апеляційної скарги захисником додано, серед іншого, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи. В період з 07.07.2024 по 01.10.2024 та наступні періоди по 31.01.2026 включно ОСОБА_1 , перебуваючи на службі у військові частині НОМЕР_2 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Тому ОСОБА_1 , за позицією захисника, з поважних причин не брав участь у розгляді справи. Лише 17.03.2026 адвокат Марінкевич М.М. ознайомилась з матеріалами справи та отримала оскаржувану постанову суду, тому вважає, що граничним днем строку на подання апеляційної скарги є 27.03.2026.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Холод В.С. в інтересах ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання про поновлення строку, просив його задовольнити.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження
Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, заслухавши захисника Холод В.С. в інтересах ОСОБА_1 , перевіривши причини пропуску строку, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст.294 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Отже, дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження, ? день винесення постанови, а ні день отримання її копії.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій і стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Безпідставне поновлення строку на оскарження рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.
З матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №813100 від 26.06.2024 складено у присутності ОСОБА_1 , який розписався про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, тимчасове вилучення у нього посвідчення водія, отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. Копію складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав.
Крім того, 26.06.2024 ОСОБА_1 склав на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 (а.с.4).
10.07.2024 справа отримана Суворовським районним судом м.Одеси, де в той же день визначено головуючого суддю у справі.
17.07.2024 справа розглянута за відсутності особи, яка притягається до відповідальності. При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлявся за допомогою смс-повідомлення. 
Відповідно до наявної інформацію бази даних Автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» вбачається, що 11.07.2024 о 15:42:44 на номер телефону НОМЕР_3 , зазначеним ОСОБА_1 в заявці від 26.06.2024, доставлена судова повістка про розгляд справи Суворовським районним судом м.Одеси.
За інформацією ЄДРСР, яка є відкритою та загальнодоступною, до постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 17.07.2024 забезпечено надання загального доступу з 30.07.2024.
Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про складення відносно нього протоколу, про дату, час та місце розгляду справи. 
З огляду на положення ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга могла бути подана включно до 29.07.2024.
Разом з тим, апеляційну скаргу скеровано захисником засобами поштового зв`язку лише 26.03.2026, тобто поза межами строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП.
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне скарження постанови в якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник посилається на дві підстави:
-участь ОСОБА_1 з 07.07.2024 по 01.10.2024 та наступні періоди по 31.01.2026 включно у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України як військовослужбовця;
- отримання оскаржуваної постанови суду та ознайомлення з матеріалами справи захисника лише 17.03.2026.
Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подане клопотання не містить.
Апеляційний суд дійшов висновку, що викладені захисником причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не є поважними у розумінні вимог процесуального законодавства, з огляду на таке.
Перш за все, слід зазначити, що ЄСПЛ, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував на необхідності дотримання особою належної процесуальної поведінки, спрямованої на отримання інформації щодо ходу розгляду справи відносно неї. Зокрема, у рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.
Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, в тому числі процесуальних строків подачі апеляційної скарги. Вказана позиція підтверджена Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 у справі №580/1225/20.
Чинний КУпАП не містить вимог щодо змісту апеляційної скарги. Натомість ст.294 КУпАП пов`язує обчислення строку на апеляційне оскарження з днем винесення постанови та містить єдину вимогу - подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня ухвалення судового рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на таке.
ОСОБА_1 з 26.06.2024 був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, в якому, серед іншого, зазначено дату, час та місце розгляду справи. Копію вказаного протоколу ОСОБА_1 отримав та надав згоду на отримання смс-повідомлення про час, дату та місце розгляду справи.
11.07.2024 ОСОБА_1 отримав смс-повідомлення суду про слухання справи 15.07.2024 о 09.15. 
До 2026 року ОСОБА_1 рухом справи не цікавився, з будь-якими заявами, клопотаннями чи повідомленнями до Суворовського районного суду м.Одеси не звертався.
Апеляційний суд зауважує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) своєчасне вчинення процесуальних дій учасниками процесів. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Зокрема, перебування на військовій службі вочевидь не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведення належними та допустимими доказами поважності пропуску строку.
Так, сторона захисту як на підставу поновлення строку послалась на те, що ОСОБА_1 в період з 07.07.2024 по 01.10.2024 та наступні періоди по 31.01.2026 включно, перебуваючи на службі у військові частині НОМЕР_2 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. 
Разом з тим, з наданої суду апеляційної інстанції довідки військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2026 вбачається, що безпосередня участь ОСОБА_1 у відповідних заходах не була безперервною. Зокрема наявні перерви в таких періодах: з 02.10.2024 по 07.10.2024, 10.12.2024, з 06.01.2025 по 10.01.2025, з 31.01.2025 по 04.02.2025, 07.02.2025, з 10.02.2025 по 11.02.2025, 24.02.2025, з 27.02.2025 по 01.03.2025, з 09.04.2025 по 14.04.2025, з 03.05.2025 по 06.05.2025, 12.06.2025, з 03.09.2025 по 12.09.2025, з 29.09.2025 по 02.10.2025, 18.10.2025, з 25.10.2025 по 27.10.2025, з 28.11.2025 по 30.11.2025, з 12.12.2025 по 13.12.2025, з 21.12.2025 по 22.12.2025 та з 01.02.2026. Стороною захисту не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у вказані періоди до 26.03.2026 був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу або ж укласти з адвокатом договір про надання правничої допомоги для оскарження судового рішення у найкоротші строки.
З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2026 ОСОБА_1 скерував до суду електронну форму звернення про розгляд справи, в якому він зазначив про те, що шкодує про вчинення ним правопорушення, каявся у скоєному та просив дати змогу повернути посвідчення. На вказане звернення судом надана відповідь.
26.02.2026 ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Марінкевич М.М., яка 26.02.2026 скерувала на адресу суду заяву про видачу копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи.
17.03.2026 адвокат Марінкевич М.М. отримала копію судового рішення.
18.03.2026 ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «Компетенс» на підставі якого 26.03.2026 видано ордер адвокату Холод В.С., який 26.03.2026 скерував до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження засобами поштового зв`язку.
Крім того, за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Доброславського районного суду Одеської області від 27.11.2025 у справі №504/3841/25 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 постановою серії ЕНА №3731302 від 26.12.2024 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами) та 29.08.2025 відносно нього у його присутності було складено протокол за ч.5 ст.126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушення, зокрема передбаченого ч.4 цієї статті), який ним підписаний без зауважень.
Наведене свідчить про те, що у грудні 2024 року ОСОБА_1 вже був обізнаний про результати розгляду цієї справи, зокрема про позбавлення його права керування транспортними засобами на підставі постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 17.07.2024.
Щодо посилання захисника на ознайомлення захисника Марінкевич М.М. в інтересах ОСОБА_1 з матеріалами справи та отримання копії постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 17.07.2024 лише 17.07.2026 слід зазначити, що положення ч.2 ст.294 КУпАП визначає строк, з якого починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження, - день винесення постанови, а ні день отримання її копії чи ознайомлення з матеріалами справи.
З урахуванням вищенаведеного, за умови достатньої зацікавленості у результатах розгляду справи, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно нього протоколу, а також про час та місце судового розгляду, мав об`єктивну можливість значно раніше ніж 26.02.2026 (дата скерування захисником Марінкевич М.М. заяви про видачу копії судового рішення) звернутися до суду першої інстанції для отримання копії оскаржуваної постанови.
Крім того, ОСОБА_1 мав безперешкодний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, де повний текст зазначеного рішення був оприлюднений ще 30.07.2024. Маючи процесуальну дієздатність, він не був обмежений у праві своєчасно укласти договір про надання правничої допомоги з адвокатом, уповноваживши його представляти свої інтереси, ознайомлюватися з матеріалами справи та подати апеляційну скаргу у встановлені законом строки.
Проте, протягом 1 року та 9 місяців (з моменту складання протоколу до моменту скерування апеляційної скарги) ОСОБА_1 проявляв пасивну процесуальну поведінку та не вчинив жодних дій, спрямованих на реалізацію свого права на оскарження, що свідчить про відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку.
Слід зазначити, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Згідно з усталеною практикою практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, однією із яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Діючий КУпАП не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження із часом отримання копії судового рішення. 
Апеляційний суд зауважує, що клопотання про поновлення процесуального строку не може носити формальний характер, а наведені в ньому обставини повинні доводитися заявником належними та допустимими доказами.
Разом з тим, ставлячи питання про поновлення строку, апелянт не довів суду існування об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили йому оскаржити судове рішення без зайвих зволікань раніше ніж 26.03.2026. 
За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає порушення права на справедливий суд та захист правопорушника, оскільки суд першої інстанції виконав необхідні дії для забезпечення цих прав. Зокрема, суд належним чином повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, чим забезпечив можливість подання доказів і пояснень, у тому числі в судовому засіданні. Відсутність належної активності правопорушника не може бути підставою для визнання порушення права на захист або права на справедливий суд.
Відтак клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідно до вимог ст.294 КУпАП підлягає поверненню апелянту.
При вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Холод Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 17 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду      І.А. Артеменко