Справа №592/5727/26
Провадження №2/592/2072/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 червня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
з участю відповідача ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 366 грн 70 коп. та понесені судові витрати у загальному розмірі 9 662 грн 40 коп..
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.03.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем був укладений кредитний договір №8894676 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 10 000 грн 00 коп. 03.12.2015 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №03122025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 03.12.2025 до договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32 616 грн 70 коп.. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №8894676 від 26.03.2025 становить 32 616 грн 70 коп., яка складається з: 12 275 грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 14 091 грн 70 коп. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 6 250 грн 00 коп. – заборгованість за штрафними санкціями.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.04.2026 призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін о 09-05 год. 09.06.2026. Цією ухвалою відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву.
Відповідач відзив не подавав.
У судовому засіданні відповідач визнав, що узяв кредит та отримав кошти. Сам договір укладав з використанням мобільного телефону, який втратив. У зв`язку з цим у нього були відсутні відомості кредитора. Жодних дій по поверненню кредиту він не вживав. Також вказав, що є офіцером Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Сумах та проходить військову службу за контрактом у Відділі УФЗ Держспецзв`язку в м. Сумах з 01 січня 2016 року по теперішній час. Тому просив зупинити провадження у справі до припинення перебування у складі ЗСУ.
Представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що при укладенні кредитного договору сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та порядок виконання відповідного зобов`язання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору. Таким чином, відповідачу були відомі умови кредитування, проте відповідач свідомо порушив умови договору. Крім того, вважав, що нарахування відсотків на період з 26.03.2025 по 12.08.2025 є правомірним та здійснено у відповідності до кредитного договору та ЗУ «Про споживче кредитування».
Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків:
Щодо клопотання про зупинення провадження у справі суд зазначає таке.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).
Аналізуючи наведене суд констатує, що інститут зупинення провадження забезпечує право учасника розгляду на справедливий судовий розгляд, коли така особа у зв`язку з військовою службою об`єктивно позбавлена можливості приймати участь у розгляді справи.
Тож перебування військовослужбовця-відповідача на службі не є підставою для зупинення провадження, якщо він бере участь у справі особисто або через представника, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України спрямований на захист прав військового, а не на затягування процесу.
Згідно з позицією Верховного Суду від 09.08.2023 (справа № 344/14959/20), активна участь такої особи свідчить про відсутність перешкод, а зупинення провадження суперечить принципам добросовісності та розумним строкам розгляду.
Ураховуючи наведене суд вважає, що немає підстав для зупинення провадження у справі, а тому таке клопотання відповідача не підлягає задоволенню.
На підставі зазначеного необхідно вирішити справу по суті.
Суд установив, що 26.03.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір №8894676, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в розмірі 10 000 грн 00 коп. на строк 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 26 днів. В подальшому кредит було збільшено до 12 500 грн 00 коп.. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному розмірі 1 % за кожний день користування кредитом (стандартна процентна ставка), 0,90 % в день (знижена процентна ставка).
Кредитний договір №8894676 від 26.03.2025 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A8563. 26.03.2025 товариством було перераховано грошові кошти 10 000 грн 00 коп. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
03.12.2015 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №03122025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 03.12.2025 до договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32 616 грн 70 коп.. 
Відповідач скористався кредитними коштами, втім свої договірні зобов`язання виконав. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані проценти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. 
Відтак, встановлено, що у порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 32 616 грн 70 коп., яка складається з: 12 275 грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 14 091 грн 70 коп. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 6 250 грн 00 коп. – заборгованість за штрафними санкціями.
Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст. 512, 514, 516, 526, 625, 626, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України. 
Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України  обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідач визнав факт отримання кредитних, також не спростовав розмір заборгованості по відсоткам, заявлених позивачем, не надав розрахунку заборгованості на свій погляд, доказів на підтвердження чи відсутності заборгованості.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. 
З наведених положень закону та встановлених обстави вбачається, що відповідач отримав у кредит кошти, але не повернув їх належним чином та не сплатив проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 26 366 грн 70 коп..
Щодо стягнення процентів з відповідача, який є військовослужбовцем, суд зазначає наступне.
Згідно з довідкою №63/27-333/2026/ВН від 22.05.2026 відповідач є офіцером Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Сумах та проходить військову службу за контрактом у Відділі УФЗ Держспецзв`язку в м. Сумах з 01 січня 2016 року по теперішній час.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону, чинній на момент укладення договору, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Разом з цим відповідач не надав доказів, з яких можна встановити, що на нього розповсюджуються зазначені гарантії, а перебування у складі Збройних Сил України не достатньо. Більше того відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він при укладанні договору повідомляв кредитора про наявність пільг по сплаті процентів, тобто про те, що договір є безпроцентним.
Окрім того суд вважає, що військовослужбовці звільняються від сплати процентів та штрафів виключно за тими кредитними договорами, які були укладені до моменту виникнення у них права на пільгу (тобто до дня призову за мобілізацією або до першого дня безпосередньої участі в бойових діях). У даній справі відповідач узяв кредит перебуваючи на службі.
Тож на підстав зазначеного суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від стягнення процентів по кредиту.
Рішення щодо процесуальних витрат.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач повідомляє, що у зв`язку з розглядом справи, ним були понесені судові витрати у загальному розмірі 7 422 грн 40 коп., з яких 5 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір № 20/01/26-02 від 20.01.2026 про надання правничої допомоги укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АБ «Тимошенко та партнери»; додаткову угоду №25771507795 від 21.01.2026; акт прийому-передачі наданих послуг від 15.02.2026 на суму 7 000 грн 00 коп.; довіреність видану ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на ім`я адвоката Тимошенка О.О.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тимошенка О.О..
Наведені документи підтверджують в повному обсязі понесення витрат позивачем в межах судового розгляду справи.
Відповідач не надав будь-яких доказів на спростування обґрунтованості витрат позивача. 
Ураховуючи наведене слід стягнути з відповідача витрати позивача на правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі зазначеного суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп.
На підставі зазначеного і керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 89, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163)до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163)26 366 грн 70 коп. заборгованості за кредитним договором, 9 662 грн 40 коп. відшкодування витрат, а всього 36 029 грн 10 коп..
Рішення суду може бути оскаржено до Сумської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 15.06.2026.

Суддя        Владислав КОСТЕНКО