Справа № 758/1182/25 
Категорія 65 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

20 травня 2026 року          м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді     Петрова Д.В.,
при секретарі судового засідання   Сідько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника (опікуна) недієздатного ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщення,
У С Т А Н О В И В :
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є користувачами квартири АДРЕСА_1 .
Ордер на зазначене житлове приміщення №10698 від 21.10.1988 виданий ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. Квартира складається з трьох кімнат, житлова площа - 39,4 кв. м.
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 станом на 08.01.2025 зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
Однак, в даній квартирі на теперішній час проживає лише позивачка.
Відповідач з грудня 2015 по теперішній час не проживає у квартирі, свідченням чого є Акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 15.12.2015, засвідчений Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Акт № 171 про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.12.2024, засвідчений органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «Рада житлового масиву Виноградар».
Також, факт непроживання відповідача за місцем реєстрації, підтверджує довідка № 142/2024 від 27.11.2024, видана житлово-будівельним кооперативом «Фортеця», де вказано, що з 28 серпня 2017 року по теперішній час ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач не бере участі в утриманні квартири, не сплачує комунальні послуги та фактично проживає в іншому житлі, належні йому особисті речі в квартирі відсутні, а отже більше ніж шість місяців не користується житловим приміщенням без поважної причини. Водночас, добровільно знятися з реєстрації Відповідач відмовляється. У зв`язку з чим, Позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
28.05.2025 від представника позивача адвоката Пілюги В.В. на адресу суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 , оскільки рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2019 по справі № 758/2676/19 ОСОБА_2 призначено опікуном над недієздатним сином ОСОБА_3 , який визнаний недієздатним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2018 по справі № 759/13731/17.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пілюги Вікторії Вікторівни про заміну відповідача у цивільній справі № 758/1182/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зленко Сергія Віталійовича до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщення.
Замінено відповідача - ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_2 як законного представника (опікуна) недієздатного ОСОБА_3 , яка і яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
В судове позивач та її представник не з`явилися, останній подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:  відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;  відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;  відповідач не подав відзив;  позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є користувачами квартири АДРЕСА_1 .
Ордер на зазначене житлове приміщення №10698 від 21.10.1988 виданий ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. Квартира складається з трьох кімнат, житлова площа - 39,4 кв. м.
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 станом на 08.01.2025 зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
Однак, в даній квартирі на теперішній час проживає лише позивачка.
Відповідач з грудня 2015 по теперішній час не проживає у квартирі, свідченням чого є Акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 15.12.2015, засвідчений Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Акт № 171 про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.12.2024, засвідчений органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «Рада житлового масиву Виноградар».
Також, факт непроживання відповідача за місцем реєстрації, підтверджує довідка № 142/2024 від 27.11.2024, видана житлово-будівельним кооперативом «Фортеця», де вказано, що з 28 серпня 2017 року по теперішній час ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач не бере участі в утриманні квартири, не сплачує комунальні послуги та фактично проживає в іншому житлі, належні йому особисті речі в квартирі відсутні, а отже більше ніж шість місяців не користується житловим приміщенням без поважної причини. Водночас, добровільно знятися з реєстрації Відповідач відмовляється. У зв`язку з чим, Позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Окрім цього, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що відповідач ОСОБА_3 їй не знайомий, ОСОБА_8 є донькою позивачки, однак у спірній квартирі не проживає. Повідомила, що позивачка у спірній квартирі проживає одна.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив що знає позивачку, зазначив що позивачка мешкає одна, а нікого іншого у спірній квартирі не бачила. Також повідомила, що їй не відомо де зараз перебуває ОСОБА_3 .
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. 
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР установлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 з 28 серпня 2017 року проживає в іншому житловому приміщенні разом зі своєю матір`ю, якій на праві приватної власності належать житлові приміщення, придатні для проживання, жодні права ОСОБА_3 не порушуються, а позивачем не було вчинено перешкод щодо проживання останніх у ній. Відповідач не проживає у спірній квартирі понад 6 місяців без поважних причин, а тому суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зленко Сергія Віталійовича до ОСОБА_2 як законного представника (опікуна) недієздатного ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника (опікуна) недієздатного ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

-позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;
-відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , як опікун;
-третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Суддя         Дмитро ПЕТРОВ