ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. 	Справа № 520/32808/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/32808/25
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 
до  Харківської митниці   
про скасування рішення про коригування митної вартості товарів,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (далі –відповідач), в якому просив суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18.11.2025 №UA807000/2025/000354/2. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність у митного органу правових підстав для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки позивачем до декларації митної вартості були додані усі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товарів задоволено:
скасовано рішення Харківської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 18.11.2025 №UA807000/2025/000354/2.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи до митного оформлення містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству суд врахував, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Стосовно зауважень до змісту наданого прайс-листа суд першої інстанції зазначив, що такий є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Відсутність відміток митного органу країни відправлення суд уважав необґрунтованими, оскільки посадові особи митниці не проставляють відмітки на інвойсі, адже він є проміжним супровідним документом, який підтверджує продаж товарів, робіт або послуг. Твердження про ненадання декларантом сканкопії договору транспортного експедирування спростовуються матеріалами справи.
Щодо доводів про надання транзитної митної декларації без перекладу, то суд зауважив, що така вимога є правомірною у разі необхідності перевірити або підтвердити відомості, водночас таких обставин відповідачем зазначено не було. Твердження митниці про наявність розбіжностей в поданому інвойсі суд першої інстанції вважав безпідставними, оскільки експедитором ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» було повідомлено про наявність технічної помилки.
Крім того, суд першої інстанції зазначив про безпідставність доводів відповідача про наявність розбіжностей в оформленні коносамента, оскільки зазначення неправильного номеру останнього було помилкою відповідно до поданої заяви від 11.12.2025, водночас під час подання нової оформленої митної декларації декларант вказав правильний номер. Також вказав про необґрунтованість доводів про ненадання достатніх документів на підтвердження витрат на транспортування та розбіжності в наданих документах.
З огляду на викладене суд першої інстанції підсумував, що позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Харківська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 у справі № 520/32808/25 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем на вимогу митного органу та з урахуванням спрацьованих по спірній ЕМД №25UA807200017490U6 від 18.11.2025 ризиків, згенерованих системою АСАУР, щодо можливого заниження митної вартості товарів, поданих позивачем до митного контролю та митного оформлення не надані додаткові документи, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей, щодо ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Відповідач наполягає, що рішення про коригування містить: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не було визнано; наявну в митного органу інформацію щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості; вичерпний перелік вимог, щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
20.04.2026 судом отримано відзив Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якій він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін. Зазначено, що апеляційна скарга не містить обґрунтування вимог із зазначенням того, в чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та / або застосування норм права, оскільки в ній містяться лише посилання на формальні розбіжності позивача під час митного оформлення, які не мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 судом апеляційної інстанції належним чином: позивач – засобами поштового зв`язку, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, копії апеляційної скарги); відповідач – через систему «Електронний суд» шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та JUNRAO INTERNATIONAL GROUP CO., LIMITED, Unit D, 16/F , One Capital Place 18 Luard Road, Wan Chai, Hong Kong укладено контракт №0512/2024 від 05.12.2024, за умовами якого позивач придбав трубки гнучкі із ПВХ, не армовані, не комбіновані з іншими матеріалами без фітингів.
На виконання вказаного зовнішньоекономічного контракту відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 11.08.2025 №2025-JR02-003, коносаменту № QN25070409 від 02.09.2025 було здійснено поставку товарів.
18.11.2025 позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію (по тексту – МД) типу ІМ40ДЕ №25UA807200017490U6 разом із відповідними супровідними документами, згідно з якими митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
До даної митної декларації, як встановлено із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
пакувальний лист б/н від 11.08.2025;
рахунок-фактура (iнвойс) № 2025-JR02-003 від 11.08.2025;
коносамент № QN25070409 від 02.09.2025;
накладна УМВС №03525020 від 15.10.2025;
супровідний документ Т1 №25PL322080NSVFYXM6 від 14.10.2025;
банківський платіжний документ, що стосується товару №294 від 10.09.2025;
рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №27414 від 07.10.2025;
банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №16360 від 14.10.2025;
документ, що підтверджує вартість перевезення товару №07/10/2025 від 07.10.2025;
доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) доп.4 від 08.08.2025;
зовнішньоекономічний договір (контракт) №0512/2024 від 05.12.2024;
договір (контракт) про перевезення №2107/25/01 від 07.10.2025;
електронний сертифікат про непреференційне походження товару №25С3100А5575/00007 від 25.09.2025;
інші некласифіковані документи – опис рукаву від 20.09.2022;
копія митної декларації країни відправлення №531620250162144466 від 13.08.2025.
З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.
У відповідь на повідомлення митниці декларантом 18.11.2025 було надіслано листа б/н щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.11.2025 №UA807000/2025/000354/2, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості.
У вказаному рішенні зазначено про встановлення розбіжностей за результатами опрацювання поданих до митного оформлення, а саме:
- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним/подібним товарам по даному підприємству;
- інвойс від 11.08.2025 №2025-JR02-003 не містить відміток митного органу країни відправлення, що викликає сумніви щодо чинності такого документу;
- відсутній підпис капітана судна на коносаменті від 02.09.2025 №QN25070409, що викликає сумніви щодо чинності такого коносаменту;
- в документі Т1 від 14.10.2025№25PL322080NSVFYXM6 відрізняється інвойс, що поданий до митного оформлення; у відповідному листі до Т1 в якому вказано, що були введені неправильні данні, лист надано від підприємства Silesia K, що ніяк не відноситься до контрактоотримувача JUNRAO INTERNATIONAL GROUP CO., LIMITED;
- до 44 графи не підкріплено сканкопії договору від 21.07.2025 № 2107/25/01 , який вказаний у рахунку на оплату транспортних послуг від 07.10.2025 № 27414;
- номер коносаменту (QN25070409C) в експортній митній декларації країни відправлення від 13.08.2025 № 531620250162144465 не співпадає з номером коносаменту (QN25070409), поданим до митного оформлення;
- транзитна митна декларація Т-1 країни Польща №25PL3220B0NSVFYXM6 без перекладу (стаття 254 МКУ);
-відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;
- також за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер №MSKU1444622 прибув в Gdansk 07.10.2025, але згідно СМГС від 15.10.2025 № 03525020 контейнер виїхав тільки 15.10.2025. Таким чином, наявні додатково понесені витрати на зберігання (вивантаження/навантаження) товару, однак вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображенні в жодному документі, тобто відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтвердженні документально, не визначені кількістю та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2ст. 52, ч. 2,9,10 та 21 ст. 58 МКУ;
- в залізничній накладній від 15.10.2025 № 03525020, наданій до митного оформлення, у графі З вказано, що оплату за транспортні послуги здійснює підприємство Freightleiner PL, але транспортний рахунок та транспортна довідка надані від «Clever Team»;
- у транспортному рахунку від 07.10.2025 №27414 відсутнє транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України по маршруту Shenzhen China - Gdansk. Також, у транспортному рахунку від 07.10.2025 №27414 вказаний маршрут Shenzhen China - Gdansk, що суперечить інформації в поданій до митного оформлення митній декларації № 25UA807200017490U6, в якій вказано FOB Yantian.
Митна вартість товару визначена за резервним методом, становить 2,18 дол.США/кг * 6177,8 кг = 13467,604 дол.США.
Вважаючи вказане рішення про коригування митної вартості товару протиправним, позивач звернувся з позовом до суду. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України (далі – МК України), інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів 
Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За нормами частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
За правилами частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частинами першою-третьою, шостою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З урахуванням викладеного вище, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України.
За визначенням, наведеним у частині першій статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 02.06.2022 у справі №460/2674/20, від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 25.11.2022 у справі №813/2733/17, від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 16.06.2023 у справі №825/2410/16, від 21.09.2023 у справі № 520/18432/21, від 27.12.2024 у справі №140/20717/23, від 16.01.2025 у справі №160/939/24, від 20.02.2025 у справі №160/33340/23, від 23.04.2025 у справі №160/12189/24.
Дослідивши зазначені в оскаржуваному рішенні від 18.11.2025 №UA807000/2025/000354/2 розбіжності в отриманих митницею документах, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.
Стосовно наявності рішень про визначання митної вартості за ідентичним товаром по даному підприємству (на підтвердження чого відповідачем до відзиву на позовну заяву було долучено витяг з ЦБД ЄАІС) колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.
Сама по собі відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості, у зв`язку з чим доводи митниці в цій частині підлягають відхиленню.
Наведений апелянтом «висновок», викладений у постановах Верховного Суду від 04.08.2021 по справі №520/3421/19 та №520/4787/19, відповідно до «Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність у ЄАІС ДФС інформації про митну вартість подібних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості» є висновком за результатом оцінки наданих учасниками справи доказів та установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та не стосується порядку застосування певних норм права, що мали би враховуватись судами попередніх інстанцій при розгляді аналогічних спорів, а тому не має жодного значення при розгляді цієї справи.
Процитований апелянтом висновок Верховного Суду з постанови від 13.01.2021 у справі №805/2942/16-а щодо того, що «спрацювання профілю ризику в системі АСАУР та встановлення факту заниженої митної вартості спірного товару в порівнянні з цінами на ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, за допомогою використання ПІК ЄАІС є достатньою підставою для витребування додаткових документів», відсутній у вказаній постанові суду касаційної інстанції, а тому колегією суддів не приймається.
Щодо відсутності каталогів, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, відповідно до якого каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, викладено в постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Вказана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.02.2024 по справі № 815/1460/18.
Таким чином, прайс-лист є додатковим документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на його відсутність як на підставу для коригування митної вартості товару.
Стосовно відсутності на інвойсі від 11.08.2025 №2025-JR02-003 відміток митного органу країни відправлення колегія суддів зазначає, що наданий до митного оформлення інвойс № 2025-JR02-003 від 11.08.2025 складений постачальником, а відтак отримувач товару (позивач) не має впливу на його оформлення, тому не може нести обов`язок із забезпечення на ньому відміток або печаток митних органів країни відправлення. За відсутності сумнівів у достовірності вказаних документів митний орган не має правових підстав покладати на декларанта обов`язки, не передбачені законодавством. При цьому відповідачем не наведено посилань на норми законодавства, які б встановлювали обов`язковість таких відміток на інвойсі, що робить висновки митниці необґрунтованими й такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях.
Таким чином, сама по собі відсутність на інвойсі відміток митного органу країни відправлення не впливає на можливість перевірки числових значень складових митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості товару за основним методом.
До того ж, суд першої інстанції слушно врахував лист постачальника JUNRAO INTERNATIONAL GROUP CO., LIMITED, Unit D, 16/F , One Capital Place 18 Luard Road, Wan Chai, Hong Kong від 21.11.2025, за змістом якого декларанта повідомлено, що відповідно до політики та регламенту митних органів КНР, посадові особи митниці не проставляють відмітки на інвойсі, оскільки він є проміжним супровідним документом, який підтверджує продаж товарів, робіт або послуг.
Доводи митного органу про ненадання декларантом сканкопії договору транспортного експедування №27414 від 07.10.2025, який вказаний у спірній ЕМД та у платіжній інструкції №16360 від 14.10.2025, суд першої інстанції правильно вважав безпідставним та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки декларантом згідно до коду документа m4301 гр.44 поданої митної декларації від 19.11.2025 №25UA807200017594U0 був наданий митному органу договір від 21.07.2025 №2107/25/01 на транспортне експедирування.
Стосовно тверджень митниці про наявність розбіжностей в номері коносамента в спірній ЕМД №25UA807200017490U6 від 18.11.2025 (номер коносаменту (QN25070409C) в експортній митній декларації країни відправлення від 13.08.2025 № 531620250162144465 не співпадає з номером коносаменту (QN25070409), поданим до митного оформлення) колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 53 Митного кодексу України коносамент не є тим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Зазначення будь-яких вартісних характеристик товару у коносаменті взагалі не передбачено, а отже виявлені митницею недоліки у цьому документі не можуть впливати на визначення митної вартості товару.
Колегією суддів з`ясовано, що до митного оформлення декларантом було подано коносамент №QN25070409C від 02.09.2025, проте в спірній митній декларації зазначено номер QN25070409. При цьому суд враховує, що докази існування іншого коносаменту, аніж QN25070409C від 02.09.2025, матеріали справи не містять.
До того ж, в контексті вказаної очевидної технічної описки суд першої інстанції слушно врахував зміст заяви від 11.12.2025, в якій позивач зазначав, що декларантом під час подання митної декларації, за якою було відмовлено у випуску товарів від 17.11.2025 №25UA807200017490U6 був зазначений номер коносаменту QN25070409 без зазначення літери «С», після самостійного виявлення помилки та під час подання нової оформленої митної декларації від 19.11.2025 №25UA807200017594U0, декларант вказав правильний номер коносаменту QN25070409С із зазначенням літери «С».
Таким чином, виявлена розбіжність у зазначенні номера коносаменту є очевидною технічною помилкою та не впливає на можливість перевірки числових значень складових митної вартості товару.
Щодо відсутності підпису капітана судна на коносаменті, що викликає сумніви щодо чинності такого коносаменту, колегія суддів зазначає, що наданий до митного органу коносамент № QN25070409C є телекс-релізом (Telex Release) оригіналу коносамента від 02.09.2025 № QN25070409C, тобто електронним повідомленням, яке відправляється цією лінією або її агентом в порту навантаження в їх офіс в порту вивантаження електронною поштою або по операційній програмі суднохідної компанії, інформуючи тим самим про те, що вантажовідправник або експортер здав один або всі оригінали коносамента, які були видані лінією в порту відвантаження і що товар може бути виданий конкретному вантажоотримувачу без надання ним оригіналу коносамента. 
Оскільки коносамент був виданий в електронній формі за допомогою телекс-релізу, то вказані обставини виключають можливість проставлення відміток (підпису капітана) на коносаменті, у зв`язку з чим вказана розбіжність є необґрунтованою.
Крім того, відповідно до листа від 03.12.2025 декларантом додатково надано коносамент від 25.08.2025 №QN25070409C з підписом капітана судна та печаткою, який був наданий експедитором ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ».
Стосовно тверджень митниці про те, що в документі Т1 від 14.10.2025 №25PL322080NSVFYXM6 відрізняється інвойс, що поданий до митного оформлення; у відповідному листі до Т1 в якому вказано, що були введені неправильні дані, лист надано від підприємства Silesia K, що ніяк не відноситься до контрактоотримувача JUNRAO INTERNATIONAL GROUP CO., LIMITED, колегія суддів зазначає, що вказаний супровідний транзитний документ оформлюється для переміщення товарів неєвропейського походження через територію Європейського Союзу (ЄС), в даному випадку, на територію України.
Відповідно до вимог Митного кодексу Європейського Союзу (Регламент (ЄС) № 952/2013, ст. 226–227) та положень Конвенції про процедуру спільного транзиту (Common Transit Convention, CTC), при переміщенні товарів із третіх країн через територію держав-членів ЄС застосовується митна процедура зовнішнього транзиту (T1), яка дозволяє переміщення товарів, що не є товарами Союзу, від одного пункту пропуску ЄС до іншого без сплати митних платежів та застосування заходів торговельної політики, за умови подання транзитної декларації (документ Т1).
У перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, визначеному приписами статті 53 МК України, транзитний супровідний документ відсутній, а відтак він не має впливу на числові значення митної вартості товару.
Відповідачем не доведено, яким чином неправильне зазначення номеру інвойсу в супровідному документі Т1 (зазначено 2025- JR02-03 замість правильного 2025-JR02-003) впливає на числові показники заявленого рівня митної вартості, у зв`язку з чим вказана розбіжність не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
Водночас суд враховує, що у наданому декларантом документі Т1 від 14.10.2025 №25PL322080NSVFYXM6 зазначено відправника (JUNRAO INTERNATIONAL GROUP CO., LIMITED, Unit D, 16/F , One Capital Place 18 Luard Road, Wan Chai, НК) та одержувача товару (ФОП ОСОБА_1 ); найменування товару; вагу товару, що доставляється – 6177,8 кг; маршрут слідування (Гданськ, Польща – Україна); вартість товару – 8562,79 доларів США.
Крім того, листом від 03.12.2025 експедитор ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» повідомив, що в рамках укладеного між нами договору від 21.07.2025 №2107/25/01 на транспортне експедирування по коносаменту від 02.09.2025 №QN25070409C, контейнер №MSKU1444622 здійснював експедитор ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ». Відповідно до пункту 2.1.1 договору від 21.07.2025 №2107/25/01 на транспортне експедирування експедитор має право укладати від свого імені та/або від імені клієнта договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її антенами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або не нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим договором. ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» зауважило, що підприємство Silesia K діяло в інтересах клієнта/замовника ФОП ОСОБА_1 відповідно до пункту 2.1.1 вказаного вище договору, де під час заповнення транспортного транзитного документа Т-1 від 14.10.2025 №25PL322080NSVFYXM6 була допущена помилка, замість вірного номера інвойсу 2025- JR02-003 був зазначений 2025-JR02-03 (без зазначення однієї цифри « 0»).
Щодо аргументів відповідача про надання транзитної митної декларації Т-1 країни Польща №25PL3220B0NSVFYXM6 без перекладу колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідач не обґрунтував необхідність здійснення такого перекладу митної декларації країни відправлення. 
Відповідачем під час проведення консультацій у процесі митного оформлення товару також не надано пояснень стосовно того, чому мова, якою була складена та надана позивачем митна декларація країни відправлення (китайська), не була розцінена в якості іноземної мови міжнародного спілкування, як це передбачено статтею 254 МК України.
Таким чином, доводи митного органу щодо надання транзитної митної декларації Т-1 країни Польща №25PL3220B0NSVFYXM6 без перекладу є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення не визначена частиною другою статті 53 МК України як документ, що підтверджує митну вартість, і тому відсутність декларації, не може бути підставою для витребування додаткових документів.
Щодо зауваження митниці про те, що декларантом понесені витрати на зберігання (вивантаження/навантаження) товару, однак такі не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображенні в жодному документі, суд апеляційної інстанції враховує, що під час встановлення наведеного недоліку митний орган виходив з виявленої інформації з інтернет-сайту www.maersk.com/tracking. 
При цьому на підтвердження зазначених доводів відповідач не надав жодних належних доказів ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції. Тривалість перевезення контейнера сама по собі не доводить наявності додаткових витрат, адже на строки транспортування можуть впливати численні фактори (логістика перевізника, консолідація вантажів, погодні умови, затримки в портах тощо), які не свідчать автоматично про виникнення додаткових витрат, що підлягають включенню до митної вартості. Між тим, як підтверджено Верховним Судом у постанові від 12.02.2026 у справі № 460/5068/24, митниця не наділена повноваженнями на втручання у господарські відносини договірних сторін та тлумачення умов правочинів.
Відшкодування витрат на навантажно-розвантажувальні роботи за межами території України передбачені у рахунку від 07.10.2025 №27414 про транспортні витрати та сплачені відповідно до платіжної інструкції від 14.10.2025 №16360.
Враховуючи, що митним органом не надано належних доказів фактичного понесення позивачем додаткових витрат, висновки щодо їх наявності є лише припущеннями, які не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Крім того, судом першої інстанції слушно враховано зміст листа ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 03.12.2025, відповідно до яких ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» додаткових витрат на маршруті слідування від Yantian (Китай) до Gdansk (Польща) щодо зберігання товару в порту GDANSK (Польща) не несло у зв`язку із чим компанія не виставляла окремі рахунки замовнику ФОП ОСОБА_1 для їх оплати, оскільки передбачено безоплатне зберігання в порту (граничні строки).
Стосовно доводів митного органу, що у транспортному рахунку №27414 від 07.10.2025 відсутнє транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України по маршруту Shenzhen China – Gdansk, а також вказаний маршрут від порту Shenzhen China – Gdansk, що суперечить інформації в поданій до митного оформлення митній декларації №25UA807200017490U6, від 18.11.2025, в якій вказано умови поставки FOB Yantian, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Сторонами договору №2107/25/01 від 07.10.2025 відповідно до заявки на міжнародне експедирування №2107/01 від 21.07.2025 узгоджено умови перевезення вантажу, зокрема визначено: місце завантаження Яньтянь, Китай; порт завантаження Яньтянь, Китай; порт розвантаження Гданськ, Польща.
За змістом транспортного рахунку №27414 від 07.10.2025, виставленого ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» на підставі договору №2107/25/01 від 21.07.2025, зазначено про наступні витрати: морський фрахт за межами території України по маршруту Shenzhen China в порт Gdansk, Poland – 124022,70 грн; відшкодування витрат на навантажно-розвантажувальні роботи за межами території України – 13536,66 грн; відшкодування витрат на міжнародне транспортно-експедиторське обслуговування вантажу за маршрутом: Гданськ, Польща – м/н Мостицька – Пшемисль – 31005,05 грн. Всього 168564,41 грн.
Згідно з довідкою про транспортні витрати за вих.№07/10/2025 від 07.10.2025 транспортні витрати за організацію міжнародної доставки спірного вантажу морем за маршрутом Шеньжень, Китай – Гданськ, Польща склали 38203,63 грн (всього 124022,70 грн); транспортні витрати за організацію міжнародної доставки вантажів залізничним транспортом за маршрутом Гданськ, Польща – Мостиська, Україна – 15515,75 грн (всього 31005,05 грн); навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України та інші послуги – 6774,10 грн (всього 13536,66 грн).
Специфікацією №4 від 08.09.2025 до контракту №0512/2024 від 05.12.2024 сторонами визначено умови поставки імпортованого товару – FOB YANTIAN.
У графі 20 митної декларації від 18.11.2025 №25UA807200017490U6 визначено умови поставки – FOB – СN YANTIAN. В комерційному інвойсі № 2025-JR02-003 від 11.08.2025 умовами постачання також визначено FOB YANTIAN.
Термін «франко-борт» (FOB) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
Таким чином, визначення порту завантаження належить до компетенції продавця, зміна порту завантаження не впливає на митну вартість товару, оскільки транспортні витрати до порту завантаження, враховуючи саме завантаження товару на транспортний засіб, закладені до контрактної вартості товару
Крім того, як враховано судом першої інстанції, ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» листом від 03.12.2025 повідомляв, що місто Shenzhen - 3-є за величиною портове місто у світі. У складі міста 70 районів, 11 з яких - це морські порти, а саме: Shenzhen, Yantian Nantou, Nanshan, Shahe, Xili, Shekou, Zhaoshang, Yuehai, Taoyuan, Chiwan. Зазначення в одному із транспортних або супровідних документів різних портів перелічених вище, не буде вважатися помилкою та не порушує умови поставки FOB, оскільки ці порти знаходяться поруч один від одного.
Щодо зауважень митниці про те, що в залізничній накладній від 15.10.2025 №03525020, наданій до митного оформлення, у графі 3 вказано, що оплату за транспортні послуги здійснює підприємство Freightleiner PL, але транспортний рахунок та транспортна довідка надані від експедитора ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ», суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач ТОВ «ОМЕГА//» має договірні відносини виключно з експедитором ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 21.07.2025 №2107/25/01, який, серед іншого, був наданий до митного оформлення. Саме із ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» позивач узгодив умови перевезення відповідно до заявки №2107/01 від 21.07.2025.
Отже, жодних договірних відносин у позивача з компаніями, які безпосередньо виконували перевезення (зокрема, Freightleiner PL) не існує, тому декларант не міг надати такі документи. З третіми особами, які долучались основним перевізником до виконання послуг, розрахунок здійснює сам перевізник у межах договорів, укладених ним від свого імені з цими третіми особами.
З приводу залучення для виконання послуг з перевезення інших осіб Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Суд погоджується з висновком судів, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом № GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».».
На підставі зазначеного можна дійти висновку, що для декларанта транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з основним перевізником. У свою чергу, залучення експедитором будь-яких суб`єктів характеризує лише обраний спосіб виконання наявних у нього зобов`язань (щодо надання послуг із залученням третіх осіб – пункт 2.1.1 договору від 21.07.2025 №2107/25/01), який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, котрий розрахунки здійснював виключно з експедитором. 
За таких обставин розбіжність в залізничній накладній від 15.10.2025 № 03525020, а також довідці про транспортні послуги та рахунку на оплату є необґрунтованою.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, від 15.10.2024 у справі №520/6058/24.
Отже, декларантом при митному оформленні імпортованих товарів відповідачу були надані належні документи, які містили розшифровку складових транспортних витрат, водночас відповідач у спірному рішенні про коригування митної вартості не зазначив посилань на докази, що свідчили б про заниження вартості транспортно-експедиційних послуг, у зв`язку з чим відповідні доводи митного органу є необґрунтованими.
Крім того, суд першої інстанції слушно врахував зміст листа ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 03.12.2025, відповідно до якого в інтересах клієнта/замовника ФОП ОСОБА_1 відповідно до пункту 2.1.1 договору від 21.07.2025 №2107/25/01 діяло підприємство Freightleiner PL, яке виконувало наземні перевезення імпортних вантажів.
Також колегія суддів зауважує, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційний характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 804/1779/16.
Суд апеляційної інстанції підсумовує, що для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 по справі № 460/1143/19 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Також суд наголошує, що резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості. 
Водночас оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаному рішенні не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення Харківської митниці від 18.11.2025 №UA807000/2025/000354/2.
Доводи апелянта про застосування у спірних правовідносинах висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 440/15075/23 від 06.05.2025, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки такі стосуються визначення ціни, яка не відповідала ціні, зазначеній у бухгалтерських документах, а тому не є релевантними у спірних правовідносинах.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 по справі №520/32808/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко