Справа № 172/2056/25
Провадження № 1-кп/172/358/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025041420000273 від 26.07.2025 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні солдат, раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

Солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ "Про оборону України", ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ЗУ "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", 26 липня 2025 року близько 00.20 год. на автомобілі ВАЗ-2106 з державним номером НОМЕР_2 під власним керуванням, перебував разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 біля річки Вовча на окраїні сел. Васильківка Васильківської ТГ Синельниківського району Дніпропетровської області. Проїжджаючи понад річкою ОСОБА_4 побачив автомобільний причіп біля грунтової дороги. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним автомобільним причіпом.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, того ж дня без розриву у часі, не повідомивши присутніх про свої протиправні наміри та раптово виниклий злочинний умисел, ігноруючи Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022 року №2102-IX яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та який тривав на момент вчинення злочину, скориставшись відсутністю власника вказаного причіпу, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану та обертання його на свою користь, достовірно усвідомлюючи що його дії носять протиправний характер, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попрохав свого знайомого ОСОБА_6 , який не знав про неправомірні дії ОСОБА_4 , причепити автомобільний причіп до свого автомобіля як такий, що йому належить. У відповідь на вказане прохання ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і вважаючи, що причіп належить ОСОБА_4 приєднав автомобільний причіп до автомобіля та повернувся назад до автомобіля. Вказаний автомобільний причіп ОСОБА_4 перевіз за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 та зберігав на подвір`ї домогосподарства, в якому проживає з метою власного використання.
Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав автомобільний причіп марки ПА модель 004 №Y6ZPA0040B0016517 д.р.н. НОМЕР_3 , розміри 2,5х1,3м., висота бортів 0,4 м., тентований, вартістю 12632,00 грн., що належить ОСОБА_9 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_9  надав заяву про розгляд справи у його відсутність, покарання просить призначити на розсуд суду.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4  покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні нікого не має, військовослужбовець.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4  визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі вину та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4  та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На досудовому розслідуванні проведено судово-товарознавчу експертизу, витрати за яку підлягають стягненню з обвинуваченого. Питання про долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4  такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (в період проходження військової служби до командира військової частини);
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (під час проходження військової служби командира військової частини);
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань-пробації. 
Стягнути із ОСОБА_4  на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №07-28/2025 від 29.07.2025 року в сумі 150,00 грн. 
Речовий доказ залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1