ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/728/26 Справа № 199/5450/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В.О Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника Солонинкіної С.П. розглянувши апеляційну скаргу захисника Солонинкіної С.П. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 31.07.2006, працюючого пожежним рятувальником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 03.04.2025 об 11:25 годині водій ОСОБА_1 в Покровському районі, с. Шахове, вул. Миру, 10, керував автомобілем «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , з явною ознакою алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, шляхом продуття алкотестеру «Драгер Алкфон 507» на місці або медичного огляду, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17.12.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 605,60 грн. 
З таким судовим рішенням не погодилась захисник Солонинка Світлана Петрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухваленою за результатами неповного та необ`єктивного розгляду справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є керування транспортним засобом, однак у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane», н.з. НОМЕР_3 . Вказує, що ОСОБА_1 пояснював, що сидів у своєму автомобілі, коли до нього підійшли працівники поліції, а тому наведена у протоколі інформація про керування транспортним засобом не підтверджується. Зазначає, що працівниками поліції не підтверджено факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не доведено, що пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була зроблена саме на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що з наявного відеозапису вбачається, що пропозиція пройти огляд здійснювалась не на місці зупинки, а у відділі поліції. Вказує на порушення встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відповідно до Інструкції №1452 та Порядку №1103 спочатку має бути запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, у разі відмови або незгоди з результатами такого огляду направлення до закладу охорони здоров`я. Натомість поліцейський одразу запропонував ОСОБА_1 і проходження огляду за допомогою алкотестера, і огляд у медичному закладі, чим було порушено послідовність дій при проведенні огляду. Вважає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не може підтверджувати повний перебіг події, оскільки він не є безперервним, починається не з місця зупинки транспортного засобу, а у відділі поліції, та містить перерви, які ускладнюють повне встановлення обставин справи. Також зазначає про розбіжність у часі: на відеозаписі вказано 10:26 год., тоді як поліцейський проголошує час 11:40. Вказує на неналежність, недопустимість та недостовірність доказів у справі. Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.04.2025 посилається на виявлені ознаки сп`яніння, наявність яких, на переконання сторони захисту, спростовується відеозаписом. Також вказує, що на відеозаписі поліцейський ОСОБА_2 говорить про складання протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тоді як фактично було складено протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що свідки на відеозаписі підтверджують, що чули відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, хоча останній її не висловлював, а один зі свідків під час відповідного запитання стояв спиною до ОСОБА_1 . Крім того, вказує, що пояснення свідка ОСОБА_3 відповідно до складеного документа приймав ПОГ СВзГ ВП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, майор поліції Толмачов Д.В., однак його підпис на цьому документі відсутній. Вказує на порушення прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що працівники поліції не повідомили його про можливість скористатися правовою допомогою, не роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також не пояснили, які наслідки для нього матиме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 не розумів правових наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не має необхідних знань у сфері права, а також не був обізнаний про право скористатися правовою допомогою саме під час фіксації правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 працює пожежним-рятувальником пожежно-рятувальної команди Центру безпеки громадян Шахівської сільської ради, має перепустку для пересування під час комендантської години, а його робота передбачає виїзди у будь-який час доби, у тому числі в умовах постійних обстрілів та бойових дій у Покровському районі Донецької області. Зазначає, що після робочого чергування, у стані втоми, під час перебування у відділі поліції та в незрозумілій для нього ситуації, ОСОБА_1 був дезорієнтований і погоджувався на всі вказівки та документи, які надавалися працівниками поліції. Зазначає, що ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 08.07.2025 вказував, що не вживав алкогольних напоїв, а пив безалкогольне пиво, характерний запах якого міг створити враження щодо наявності ознаки алкогольного сп`яніння. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки позиції захисту, не врахував порушення працівниками поліції вимог законодавства, не оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності для висновку про винуватість ОСОБА_1 . Вказує, що під час розгляду справи допущено неповноту з`ясування обставин, яка вплинула на правильність прийнятого рішення, а висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 фактичними обставинами справи підтверджуються не в повній мірі та без достатніх доказів. Зазначає, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній повний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що дає підстави для обґрунтованого сумніву у його винуватості. Посилається на положення ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості та практику Європейського суду з прав людини щодо стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Солонинки С.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вказаних вимог судом першої інстанції при постановленні постанови дотримано не було.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом правових норм, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння може бути притягнута саме особа, яка керує транспортним засобом. Отже, факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , 03.04.2025 об 11:25 годині в Покровському районі, с. Шахове, вул. Миру, 10, а наявний відеозапис не фіксує ані руху автомобіля, ані перебування ОСОБА_1 за кермом під час такого руху.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що працівниками поліції не було зафіксовано факту руху транспортного засобу «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, за допомогою технічних засобів.
При перегляді наявного у матеріалах справи відеозапису встановлено, що відеозапис не містить фіксації руху автомобіля «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , не містить фіксації зупинки транспортного засобу працівниками поліції, а також не містить зображення автомобіля в русі чи моменту перебування ОСОБА_1 за кермом під час керування транспортним засобом.
З наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у приміщенні та надає пояснення працівникам поліції. При цьому на відеозаписі не зафіксовано, щоб перед наданням таких пояснень ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, зокрема право не давати пояснення щодо себе, або право на правову допомогу. За таких обставин пояснення особи, надані у такій ситуації, не можуть беззаперечно підтверджувати факт керування транспортним засобом за відсутності інших належних і переконливих доказів цього факту.
Посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , саме по собі не є достатнім доказом факту керування, оскільки такі відомості мають бути підтверджені сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності не залишають розумного сумніву щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що письмові пояснення свідків, на які послався суд першої інстанції, підтверджують лише обставини, пов`язані з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не підтверджують безпосередньо факт керування ним транспортним засобом у зазначені в протоколі час і місці.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на медичний огляд та інші матеріали, складені працівниками поліції, також не містять самостійних даних, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначені документи фіксують позицію працівників поліції щодо наявності ознак сп`яніння та відмови від огляду, однак не усувають сумнівів щодо того, чи був ОСОБА_1 саме водієм у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, лише за умови доведеності того, що така особа керувала транспортним засобом. За відсутності належного підтвердження факту керування транспортним засобом сама по собі відмова від проходження огляду не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Докази, на які посилається суд першої інстанції у своїй постанові, не підтверджують поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , 03.04.2025 об 11:25 годині в Покровському районі, с. Шахове, вул. Миру, 10.
Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чіткими та узгодженими між собою, тобто такими, які не залишають місця розумним сумнівам. Наявність таких сумнівів не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість або непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Megan», н.з. НОМЕР_3 , як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової доведення факту керування транспортним засобом.
Враховуючи, що саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та достатніх доказах.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення заслуговують на увагу.
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду, порядку відеофіксації, належності та допустимості окремих доказів, а також щодо обставин роботи ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду свого повного підтвердження не знайшли, однак вони не впливають на прийняте апеляційним судом остаточне рішення, оскільки підставою для скасування постанови суду першої інстанції є недоведеність обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення факту керування транспортним засобом.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
За вказаних обставин постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Солонинкіної С.П. задовольнити.
Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя