ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року		Справа №300/6723/25 пров. №А/857/3270/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (суддя Григорук О.Б., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування стажу роботи позивача з 09.09.1999 по 31.05.2004 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" (далі – КНП) у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ);
зобов`язати ГУПФ провести перерахунок та виплату пенсії позивачу починаючи з 22.07.2025, зарахувавши до стажу період роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 у КНП у подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених пенсійних платежів.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ щодо незарахування ОСОБА_1 до його стажу періодів робіт з 09.09.1999 по 31.05.2004 на посадах лікар анестезіолог в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону №1788-XII. Зобов`язано ГУПФ нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 22.07.2025 із зарахуванням до його стажу періодів робіт згідно з записами №№11-14 трудової книжки від 16.03.1982 НОМЕР_1 (далі – Трудова книжка) з 09.09.1999 по 31.05.2004 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону № 1788-XII.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що судом було неправильно застосовано норми статті 60 Закону №1788-ХІІ, оскільки з набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), тобто після 01.01.2004 відповідне положення застосовується лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004 зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Зазначає, що робота на посадах лікаря-анестезіолога дитячого палат інтенсивної терапії відділення недоношених новонароджених дітей та лікаря-анестезіолога дитячого виїзної неонатальної бригади невідкладної допомоги та інтенсивної терапії не передбачає зарахування стажу роботи в подвійному розмірі.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII, спірний період роботи у КНП у подвійному розмірі.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та з 13.03.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
27.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії і зарахування до стажу період роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону № 1788-XII.
22.07.2025 ГУПФ листом №5764-5146/М-02/8-0900/25 повідомило по відсутність правових підстав для зарахування позивачу до стажу періодів роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 на посадах лікаря-анестезіолога дитячого палат інтенсивної терапії відділення недоношених новонароджених дітей та лікаря анестезіолога дитячої виїзної неонатальної бригади невідкладної допомоги та інтенсивної терапії в державній обласній дитячій клінічній лікарні (тепер - КНП) у подвійному розмірі.
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо не зарахування стажу роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 у подвійному розмірі, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон №1788-ХІІ був прийнятий та мав на меті гарантувати всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення, соціальну захищеність пенсіонерів шляхом надання трудових і соціальних пенсій, встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярним переглядів їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету та за рахунок суспільних фондів.
Згодом у зв`язку з реформуванням системи пенсійного забезпечення було прийнято Закон № 1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004.
Відповідно до преамбули Закону № 1058-ІV цей закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить Закону № 1058-ІV.
Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-ХІІ в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах в тому числі і щодо пільг по обчисленню стажу станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій. А тому в цій частині не бере до уваги заперечення апелянта.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, викладеним в постановах від 22 грудня 2021 року в справі № 688/2916/17, від 20 квітня 2022 року в справі № 214/3705/17, від 8 червня 2022 року в справі № 510/1593/16-а, від 27 квітня 2023 року в справі № 160/14078/22.
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Протягом спірних періодів з 09.09.1999 по 31.05.2004 позивач працював на посадах лікар анестезіолог дитячий палат інтенсивної терапії відділення недоношених новонароджених дітей та лікар анестезіолог дитячий виїзної неонатальної бригади невідкладної допомоги та інтенсивної терапії в Івано-Франківській обласній державній дитячій клінічній лікарні (КНП).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 № 303 проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно з роз`ясненням, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 № 10.02.11/450 та від 21.06.2002 № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону № 1788-ХІІ.
З аналізу вказаних норм та обставин справи вбачається, що робота позивача з 09.09.1999 по 31.05.2004 на посадах лікар анестезіолог дитячий палат інтенсивної терапії відділення недоношених новонароджених дітей та лікар анестезіолог дитячий виїзної неонатальної бригади невідкладної допомоги та інтенсивної терапії в Івано-Франківській обласній державній дитячій клінічній лікарні (КНП) дає позивачу право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.
Також, відповідно до довідки КНП від 10.09.2025 №128 період роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ.
Відтак, відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV спірний період роботи підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи з 09.09.1999 по 31.05.2004 у подвійному розмірі та про наявність порушення прав позивача, що, у свою чергу, свідчить про протиправність відмови в зарахуванні такого стажу та у проведенні перерахунку пенсії.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич