Справа № 758/10218/25 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року          м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді      Петрова Д.В.,
при секретарі судового засідання    Сідько І.О.,
за участю
позивача         ОСОБА_1 ,
позивача         ОСОБА_2 ,
представника відповідача Подільської РДА   Дружиніна О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно,
У С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 325 від 25.12.1995 та зареєстрованого Київським міським Бюро технічної інвентаризації 12.01.1996 № 1050 квартира  АДРЕСА_1 загальною площею - 69,34 кв. м., житловою площею - 42,70 кв. м. приватизована в рівних долях: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
В 2000 році після розлученням ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_5 при розділі сумісно нажитого майна проведено продаж квартири АДРЕСА_1 та у 20.04.2000 відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбано в рівних долях квартиру  АДРЕСА_2 житловою площею 21 кв. м.
3 18.08.2000 ОСОБА_1 разом з дочками перебуває в пільговій черзі як потерпілі у зв`язку з аварією на ЧАЕС 1 категорії.
Під час проживання у квартирі на АДРЕСА_3 виявилось, що придбана квартира непридатна до проживання у зв`язку з чим значно погіршився стан здоров`я ОСОБА_3 (інвалід І групи ЧАЕС онкозахворювання). У зв`язку з чим ОСОБА_1 направлено численні звернення до Подільської районної у м. Києві адміністрації з приводу забезпечення її родини відповідним житлом.
09 жовтня 2008 року ОСОБА_6 вийшла заміж за ОСОБА_4 , якого також зареєстрували за адресою АДРЕСА_4 .
За згодою родини ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 була подарована Подільській районній у м. Києві раді та прийнята до комунальної власності згідно рішення Подільської РДА від 27.03.2008.
03.04.2009 відповідно до Розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 444 «Про надання житлової площі гр. ОСОБА_1 » - ОСОБА_1 , тимчасово надано до підходу квартирної черги 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 на склад родини 4 особи: ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 - дочка; ОСОБА_8 - дочка; ОСОБА_4 - чоловік дочки.
Квартира надавалась без зняття з квартирного обліку, із звільненням займаної житлової площі, так як житло яке займала сім`я ОСОБА_9 була непридатна для проживання, та не відповідала санітарним і технічним нормам проживання, що впливало на погіршення стану хворої дочки  ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) онкохвора, інвалід III групи ЧАЕС 1-категорії.
Отже, як вбачається з наведених фактів у зв`язку з обставинами, шо склалися а саме у зв`язку з визнанням квартири АДРЕСА_2 такою, що не придатна для проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернули приватизовану власність до комунальної власності шляхом укладання договору дарування.
У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично втратили подальшу можливість скористатися в повному обсязі правом на приватизацію, що передбачено відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_11 та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_12 , яка була зареєстрована за новою адресою родини АДРЕСА_6 .
Згідно свідоцтва про право власності зазначена квартира приватизована у Наступних долях: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_11 35/100 частини в рівних долях; ОСОБА_4 та ОСОБА_12 65/100 частини в рівних долях.
У зв`язку з скрутним матеріальним становищем та хворобою ОСОБА_3 процедура приватизації квартири не була у повному обсязі закінчена, зокрема не були в сплаченні передбачені законодавством збори та не подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо право власності).
Оскільки при приватизації зазначеної квартири відділом з питань майна комунальної власності Подільської районної у м. Києві державної адміністрації враховувались що, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 вже частково скористалися правом на приватизацію житла і не враховувалось, що приватизоване житло було передано до комунальної власності шляхом укладання договору дарування і саме у зв?язку з цими обставинами Подільською РДА у м. Києві прийнято рішення про надання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_7 було порушено право ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на приватизацію шляхом зменшення їх долі у праві власності на вказану квартиру.
З 2015 по 2016 рік ОСОБА_4 відповідно до повістки проходив військову службу у зоні АТО.
ІНФОРМАЦІЯ_2 трагічно загинула ОСОБА_11 , про що свідчить свідоцтво про смерть.
10 січня 2015 року ОСОБА_7 одружилась з ОСОБА_13 , у шлюбі народився син ОСОБА_14 якого також зареєстрували у зазначеній квартирі.
Отже, на даний час в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 .
У зв?язку з тим, що при приватизації квартири АДРЕСА_7 були порушенні права ОСОБА_1 , ОСОБА_3 інваліда III групи яка потерпіла у зв?язку з аварією на ЧАЕС І-категорії (онкохвора, заключення МСЕК) та ОСОБА_11 , шляхом нерівного розподілу часток між членами родини яка подарила куплену свою квартиру на АДРЕСА_4 державі, та приватизаційні чеки не використала, позивачі просять суд визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації № 82 від 22.04.2013 та визнати недійсним з дати видання та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Відділом з питань майна комунальної власності Подільської РДА в м. Києві від 22.04.2013 на кв. АДРЕСА_7 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 .
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.03.2026 від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на адресу суду надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.03.2026 задоволено клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цивільній справі № 758/10218/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно.
Залучено до участі у цивільній справі № 758/10218/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.03.2026 задоволено клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про залучення до участі у справі співвідповідача у цивільній справі № 758/10218/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно.
Залучено до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_4 .
10.03.2026 від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.03.2026 задоволено клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі № 758/10218/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно.
Витребувано у Подільської районної у м. Києві державної адміністрації копію розпорядження органу приватизації № 82 від 22 квітня 2013 року.
07.04.2026 від Подільської РДА у м. Києві на адресу суду надійшли витребувані вищевказаною ухвалою матеріали.
В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача Подільської РДА у м. Києві в судовому засіданні вирішення спору відніс на розсуд суду.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини.
Положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 325 від 25.12.1995 та зареєстрованого Київським міським Бюро технічної інвентаризації 12.01.1996 № 1050 квартира АДРЕСА_1 загальною площею - 69,34 кв. м., житловою площею - 42,70 кв. м. приватизована в рівних долях: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
В 2000 році після розлученням ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_5 при розділі сумісно нажитого майна проведено продаж квартири АДРЕСА_1 та у 20.04.2000 відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбано в рівних долях квартиру  АДРЕСА_2 житловою площею 21 кв. м.
3 18.08.2000 ОСОБА_1 разом з дочками перебуває в пільговій черзі як потерпілі у зв`язку з аварією на ЧАЕС 1 категорії.
09.10.2008 ОСОБА_6 одружилася на   ОСОБА_4 , якого також зареєстрували за адресою АДРЕСА_4 .
За згодою родини ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 була подарована Подільській районній у м. Києві раді та прийнята до комунальної власності згідно рішення Подільської РДА від 27.03.2008 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27.09.2007.
03.04.2009 відповідно до Розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 444 «Про надання житлової площі гр. ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , тимчасово надано до підходу квартирної черги 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 на склад родини 4 особи: ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 - дочка; ОСОБА_8 - дочка; ОСОБА_4 - чоловік дочки.
Квартира надавалась без зняття з квартирного обліку, із звільненням займаної житлової площі, так як житло, яке займала сім`я ОСОБА_9 , було непридатне для проживання та не відповідало санітарним і технічним нормам проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_11 та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_12 , яка була зареєстрована за новою адресою родини АДРЕСА_6 .
Згідно свідоцтва про право власності зазначена квартира приватизована у наступних долях: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_11 35/100 частини в рівних долях; ОСОБА_4 та ОСОБА_12 65/100 частини в рівних долях.
При приватизації квартири відділом з питань майна комунальної власності Подільської районної у м. Києві державної адміністрації бралося до уваги, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 вже частково скористалися правом на приватизацію житла і не враховувалось, що приватизоване житло було передано до комунальної власності шляхом укладання договору дарування і саме у зв?язку з цими обставинами Подільською РДА у м. Києві прийнято рішення про надання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 загинула ОСОБА_11 , про що свідчить свідоцтво про смерть від 17.03.2017, копія якого наявна у матеріалах справи.
10 січня 2015 ОСОБА_7 одружилась з ОСОБА_13 , у шлюбі народився син ОСОБА_14 , якого також було зареєстровано у квартирі.
Отже, на час розгляду справи в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Згідно з положенням статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.
До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.
Отже, права фізичної особи на приватизацію житлового приміщення залежать від наявності чи відсутності у цієї особи права на проживання у об`єкті приватизації.
Як встановлено дослідженими в справі доказами, станом на час розгляду органом приватизації заяви про передачу квартири у власність, особи, вказані у розпорядженні від 22.04.2013 проживали разом з позивачем та мали зареєстроване місце проживання в квартирі.
В силу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» останні мали право на приватизацію житла та скористалися своїм правом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено судом, відповідач Подільська районна у місті Києві державна адміністрація прав позивачів не порушував та не оспорює.
ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , будучи особами, що мали право на приватизацію державного житлового фонду, в 2013 році скористалися свої правом.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Тож, слід зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачами докази на підтвердження позовних вимог не доводять протиправних дій з боку відповідачів так само як і не доводять про протиправність та незаконність розпорядження органу приватизації № 82 від 22.04.2013 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Відділом з питань майна комунальної власності Подільської РДА в м. Києві від 22.04.2013 на кв. АДРЕСА_7 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 .
Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва на право власності на нерухоме майно - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

-позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;
-позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;
-відповідач - Подільська районна у м. Києві державна адміністрація, місцезнаходження: м. Київ, Контрактова Площа, буд. 2, код ЄДРПОУ: 37333608;
-відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - в матеріалах справи відсутній;
-третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14, код ЄДРПОУ: 37393756.

Суддя         Дмитро ПЕТРОВ