ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/24447/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 160/24447/25 (суддя Серьогіна О.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання протиправними та скасування рішень в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.105-108) просили:
- визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2024 року №814 “Про проведення службового розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині пунктів (розділів):
у розділі 4. “Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась” виключити(скасувати) речення: “Враховуючи матеріали службового розслідування встановлено, що в діях солдата ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які б стали причинами чи створили умови загибелі”;
у розділі 5 “Вина військовослужбовця” виключити(скасувати) частину речення: “Встановленим розслідуванням факти підтверджують вину солдата ОСОБА_3 ”;
у розділі 7 “Виходячи із вищезазначеного пропоную наступне” виключити(скасувати) речення: “ Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння”;
- визнати протиправним та виключити (скасувати) абзац 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 в частині, визначеній у абзаці 2 вищезазначеного наказу, а саме речення: “Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння”;
- визнати протиправним та виключити (скасувати) наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 листопада 2024 року №330 в частині, визначеній у пункті 12 вищезазначеного наказу, а саме речення: “Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення”;
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13 березня 2025 року №731 про відмову дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану військовослужбовця солдата ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Комісію Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 у даній справі позовні вимоги позивача було задоволено частково. Так, суд:
-визнав протиправним та виключив (скасувати) абзац 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 в частині, а саме речення: “Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння”;
-визнав протиправним та виключив (скасував) наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині ) від 25 листопада 2024 року №330 в частині, визначеній у пункті 12 наказу, а саме речення: “Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення”;
-визнав протиправним та скасував рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13 березня 2025 року №731 про відмову дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану військовослужбовця солдата ОСОБА_3 ;
-зобов`язав Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 від 02.01.2025 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Із рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідачі, ними були подані апеляційні скарги. В скаргах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову позивачів у повному обсязі. 
Так, Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач-1) в обґрунтування доводів скарги зазначає, що відомості про вчинення адміністративного правопорушення, зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 № 237 «Про підсумки службового розслідування», є цілком обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимогам Наказу № 90 та Порядку № 608, і скасуванню не підлягають. Позовні вимоги щодо оскарження рішення Комісії Адміністрації ДСССТ також є безпідставними, оскільки рішення комісії фактично є наслідком результату службового розслідування та відмова у виплаті допомоги обумовлена саме фактами, що були встановлені під час службового розслідування, а тому є цілком обґрунтованим та законним, зважаючи на надані Комісії документи щодо перебування загиблого у стані сп`яніння.
Посилання суду першої інстанції на відсутність відповідної постанови про притягнення загиблого до адміністративної відповідальності є неспроможною по своїй суті, адже адміністративне провадження не може бути порушено відносно вже померлого суб`єкту правопорушення. Також судом першої інстанції упереджено наведено висновки щодо причинно-наслідкового зв`язку між станом сп`яніння та загибеллю ОСОБА_3 , адже суд вирішив формально, що загибель сталась саме через влучання авіабомби, при цьому проігнорувавши можливість вжиття загиблим заходів щодо власної безпеки – будучи тверезим, ОСОБА_3 міг би більш адекватно оцінити загрозу при тривозі та перейти до захисного укриття або покинути потенційну зону враження.
Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту (далі відповідач-2) в обґрунтування доводів своєї скарги зазначає, що відповідно до ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Абзацом 15 пункту 2 Постанови № 168 визначено, що виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у випадках, передбачених статтею 118-4 Кодексу цивільного захисту України, статтею 101 Закону України “Про Національну поліцію” та статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Жодної оцінки суд в рішенні не навів аргументам відповідача, що у довідці Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.10.2024 № 4138/6-2024 зазначено концентрація алкоголю на рівні 3,3 проміле, яка за клінічними критеріями належить до гострої алкогольної інтоксикації та є важким отруєнням. Військовослужбовцем ОСОБА_3 допущено недотримання заходів власної безпеки у зв`язку із перебуванням у розташуванні зведеного підрозділу батальйону у нетверезому стані (стані алкогольного сп`яніння, доказом чого є довідка від 18.10.2024 № 4138/6- 2024), а відповідно наявність складу адміністративного правопорушення. 
Позивачі своїм правом подати письмовий відзив на апеляційні скарги відповідачів не скористалися. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою загиблого солдата ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 червня 2006 року та копією посвідчення члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України № НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 є донькою загиблого солдата ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області 13 березня 2007 року та копією посвідчення члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України №А-122115.
Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12 липня 2024 року проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 липня 2024 року №194.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 16 грудня 2024 року №2.9/2000 ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, підстава: бойове розпорядження ОУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15 січня 2024 року №202т/окп/бр. бойові розпорядження командира НОМЕР_5 омбр від 31 березня 2024 року №3668дск, від 22 травня 2024 року №6093дск, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_6 (реєстраційний №1094т від 22.07.2024 року, та №166т від 05 вересня 2024 року) та Військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний №9дск).
ІНФОРМАЦІЯ_5 19 вересня 2024 року сповіщенням №ГПП/п677 повідомлено позивачу про загибель її чоловіка ОСОБА_3 . Відповідно до сповіщення ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Комишуваха, Запорізької області, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність.
Лікарським свідоцтвом про смерть №5337 від ІНФОРМАЦІЯ_2 причиною смерті ОСОБА_3 визначено множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, смерть настала в зоні проведення бойових дій с.Комишуваха Запорізька область, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 листопада 2024 року №330 визначено: “відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення”.
Витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №4458 від 11 грудня 2024 року визначено, що: “травма, 17.09.2024 року, яку отримав солдат ОСОБА_3 , 1976 року народження: “множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2024 року №330, сповіщення №2.9/171 від 18.09.2024 року, виданого командиром Військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_7 від 18.09.2024 року, виданого КУ “Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи”, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 24.09.2024 року, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини”.
У січні 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту отримано від позивачів у встановленому порядку заяви від 02.01.2025 року із проханням виплатити відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон № 2011 -ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 року № 168 (далі – постанова № 168) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) солдата ОСОБА_3 . 
20.01.2025 року командиром Військової частини НОМЕР_1 складено та направлено до Адміністрації Держспецтрансслужби документи (отримані 28.01.2025 року) для розгляду та призначення виплати одноразової грошової допомоги дружині загиблого – ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №731 від 13 березня 2025 року, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 та статті 16.1 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: дружині та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_9 від 24.09.2024 року та комплектом документів командира Військової частини вх.№313 від 28.01.2025 року, у зв`язку з тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.
Про прийняте рішення повідомлено листом Адміністрації державної спеціальної служби транспорту №518/94/ВихЗПІ від 25 березня 2025 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 16.02.2025 року №14.
27 травня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 №327/3025 у відповідь на адвокатський запит адвоката Сімакіної І.В. направлено витяг з наказу командира Військової частини від 16 жовтня 2024 року №237, акт службового розслідування. Також повідомлено, що перебування військовослужбовця на місці проходження військової служби в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП. 
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 зазначено:
“Вважати, що причиною загибелі стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 є поранення несумісні із життям, отримані внаслідок бойового ураження під час дій з боку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної І безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області. Під час ураження знаходився в засобах індивідуального захисту, загибель є наслідком вчинення - адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння”.
Відповідно до Акту службового розслідування:
« 17 вересня 2024 року близько 22.10 внаслідок здійснення противником авіаційного удару СУ-34 та влучання за попередньою інформацією керованої авіабомби по розташуванню зведеного підрозділу батальйону інженерної підтримки АДРЕСА_1 (локація Укртелеком), загинув на місці військовослужбовець ОСОБА_3 , стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , котрий на підставі бойового розпорядження ОУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15 січня 2024 року №220т/окп/бр, бойового розпорядження ОУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12 липня 2024 року №1314/14/5/808/дск виконував бойове завдання, визначене батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 з будівництва та обладнання фортифікаційних споруд.
розділ 4. Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась.
“Враховуючи матеріали службового розслідування встановлено, що в діях солдата ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які б стали причинами чи створили умови загибелі”.
розділ 5 Вина військовослужбовця
“Встановленим розслідуванням факти підтверджують вину солдата ОСОБА_3 , вини в діях чи бездіяльності посадових осіб військової частини не має”.
розділ 6 Причинами та умовами є:
“збройна агресія рф на території України. Солдат ОСОБА_4 загинув внаслідок бойового ураження під час дій з боку ворога та отриманого після введення воєнного стану поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф, безпосередньої участі у бойових діях в районі веденню бойових дій під час несення військової служби, виконання обов`язків військової служби та виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області (локація “Укртелеком”),
розділ 7 Виходячи із вищезазначеного пропоную наступне:
“Вважати, що причиною загибелі стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 є поранення несумісні із життям, отримані внаслідок бойового ураження під час дій з боку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області. Під час ураження знаходився в засобах індивідуального захисту. Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння”».
Позивачі, вважаючи, що такі висновки матеріалів службового розслідування, витягів з наказів командира військової частини з основної діяльності та по стройовій частині стали підставою для протиправного рішення комісії щодо відмови у виплаті їм одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулися до суду з даним позовом. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідачі не надали суду жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.
Допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_3 (отримання поранення) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.02.1993 року (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-XII, у редакції від 23.04.2021 року) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Частиною 3 статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3)поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
При цьому, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Судом було встановлено, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №5337 від 18 вересня 2024 року, причиною смерті ОСОБА_3 визначено множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, смерть настала в зоні проведення бойових дій с. Комишуваха Запорізька область, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками.
Витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №4458 від 11 грудня 2024 року визначено, що: “травма, 17.09.2024 року, яку отримав солдат ОСОБА_3 , 1976 року народження: “множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2024 року №330, сповіщення №2.9/171 від 18.09.2024 року, виданого командиром Військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_7 від 18.09.2024 року, виданого КУ “Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи”, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 24.09.2024 року, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини”.
Отже, смерть військовослужбовця настала у результаті поранення: “множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками”, яке призвело до смерті, у період проходження військовослужбовцем військової служби та є пов`язаною з проходженням військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №731 від 13 березня 2025 року, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 та статті 16.1 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: дружині та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_9 від 24.09.2024 року та комплектом документів командира Військової частини вх.№313 від 28.01.2025 року, у зв`язку з тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно зі статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Тобто, відповідач-2 застосував таку підставу відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, як вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Військова частина НОМЕР_1 посилається на вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення.
В той же час, саме при розгляді судом справи про адміністративне правопорушення і підлягає встановленню факт вчинення адміністративного правопорушення, вина особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).
У спірному випадку ОСОБА_3 загинув, відповідачі не заперечують того, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього не заводилась у зв`язку зі смертю останнього.
Всі доводи та посилання відповідачів, як і висновки службового розслідування, побудовані на довідці Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.10.2024 № 4138/6-2024. Проте, така довідка не є допустими доказом у спірному випадку. Таким доказом є висновки судово-медичної експертизи. Висновку експертизи ні до матеріалів службового розслідування, ні до матеріалів даної справи відповідачами долучено не було. Як вбачається з акту службового розслідування (а.с.31-32), обставини загибелі військовослужбовця, уточнення причин та умов, що сприяли його загибелі, побудовані лише на інформаційній довідці ГУ НП в Запорізькій області. Тобто, відповідачем-1 взагалі не витребувано акт СМЕ відносно ОСОБА_3 , не опитувалися свідки, не опитувався командир, якому підпорядковувався військовослужбовець для з`ясування саме причинно-наслідкового зв`язку дій останнього та його смерті, в якому він перебував стані.
В той же час, згідно лікарського свідоцтва про смерть №5337 від 18 вересня 2024 року причиною смерті ОСОБА_3 визначено множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, смерть настала в зоні проведення бойових дій с.Комишуваха Запорізька область, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками (а.с.25). В свідоцтві міститься графа «Інші суттєві стани, які безпосередньо є причиною смерті» і в ній відображено – «не встановлено». Тобто, відсутня інформація про перебування у стані алкогольного сп`яніння чи наявності в крові алкоголю.
Згідно витягу з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, травм у колишнього військовослужбовця протокол № 4458 від 11.12.2024 року (а.с. 27), травма, яку отримав солдат ОСОБА_3 , 1976 року народження: «множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів» послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такий висновок грунтується в тому числі і на лікарському свідоцтві про смерть, виданому КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи». 
Колегія суддів вважає, що службове розслідування по факту смерті ОСОБА_3 та встановлення причинно-наслідкового зв`язку його дій та смерті проведено поверхнево, без з`ясування всіх обставин, без вивчення документу, що підтверджував би інформацію, викладену у довідці ГУ НП в Запорізькій області. Відповідно, і спірні накази в оскаржених позивачами частинах, які грунтуються на висновках Акту службового розслідування, є протиправними та обгрунтовано скасовані судом. 
Стосовно застосування підпункту “б” пункту 1статті 16-4 Закону №2011-ХІІ. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
У спірному випадку відповідачами не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю). Навпаки, матеріалами службового розслідування підтверджено, що загибель сталася внаслідок ворожих дій противника. 
Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача-2 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу є безпідставним.
За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність визнання спірного рішенння відповідача-2 протиправним та його скасування.
Обраний судом спосіб захисту порушених прав позивачів шляхом зобов`язання Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 від 02.01.2025 року та прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої рішенням суду, відповідає вимогам КАС України, та не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, аргументи відповідачів, з якими вони пов`язують незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує. Доводи апеляційних скарг, правильних висновків суду не спростовують, скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 160/24447/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак