Справа № 753/5791/25
Провадження № 2/0203/1422/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 травня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участі секретаря  Шовкопляса М.О.,
представника позивача  Іванової Н.С. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача   ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг, -
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року позивач, ФОП ОСОБА_2 , за представництва адвоката Іванової Н.С., в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» пред`явив через Дарницький районний суд міста Києва позов до ОСОБА_3 на предмет стягнення з нього заборгованості, що виникла з підстав порушення відповідачем зобов`язань, передбачених п.п.4.1, 4.2, 4.3 укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06 січня 2025 року договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, обґрунтовуючи вимоги тим, що пунктами 1.1, 1.3 укладеного договору сторонами обумовлено, що замовник (відповідач у справі) виражає намір продати нерухоме майно, що належить йому на праві власності (спільної власності)та підписати договір купівлі-продажу; виконавець (позивач у справі) за дорученням замовника зобов`язується надати інформаційно-консультаційні послуги з продажу нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,5 кв.м., житловою – 41,9 кв.м., а замовник в свою чергу зобов`язується оплатити послуги надані виконавцем в строки та на умовах встановлених цим договором, проте не зважаючи на виконання позивачем умов договору, і на вимоги п.2.1.4 договору, якими передбачено, що замовник зобов`язується у день підписання покупцем попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, зазначеного у п.1.1. договору, підписати з виконавцем акт прийому-передачі наданих послуг, відповідач ухилився від підписання вищезазначеного акту прийому-передачі наданих послуг, та не зважаючи на умови п.4.2 та п.4.3, що передбачають обов`язок замовника оплатити обумовлену у 127 500,00 грн. (еквівалент за курсом НБУ 3000,00 доларів США) вартість послуг одночасно з укладенням договору купівлі-продажу нерухомого майна та беззаперечне право виконавця на отримання обумовленої сторонами винагороди з дня підписання замовником та покупцем договору купівлі-продажу або з дня підписання між виконавцем та замовником акту прийому-передачі наданих послуг, відповідач не здійснив оплату послуг за договором чим прострочив зобов`язання, тому позивач просив суд стягнути на свою користь заборгованість за договором від 06 січня 2025 року в сумі 127 500,00 грн. основного боргу та передбачену п.5.1 договору неустойку в розмірі 50% від вартості послуг виконавця, визначеної п.4.1 договору в сумі 65 750,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, позовну заяву передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (після зміни назви – Центрального районного суду міста Дніпра).. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2026 року вказана позовна заява передана судді Центрального районного суду міста Дніпра Колесніченко О.В. 05 лютого 2026 року.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 06 лютого 2026 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні доказів за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової О.О. за ухвалою від 06 лютого 2026 року, що виконана 03 березня 2026 року.
11 березня 2026 року відповідач за представництва адвоката Дьоміної А.Д. подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав повністю, а представник навела на спростування доводів позовної заяви аргументи відсутності доказів фактичного надання послуг, зокрема, того, що саме дії позивача були спрямовані на пошук покупця квартири, призвели до встановлення контакту між покупцем та відповідачем і стали підставою укладення договору купівлі-продажу квартири, за відсутності яких сама по собі наявність договору та факт подальшого продажу квартири не свідчить про те, що продаж відбувся внаслідок діяльності позивача, тим більш, враховуючи те, що акт наданих послуг не підписувався і не може бути беззаперечним доказом виконання договору, оскільки відсутні інші докази фактичного надання послуг. Крім того, в позовній заяві позивач фактично стверджує про надання посередницьких (ріелторських) послуг, що передбачають пошук покупця нерухомості, встановлення контакту між сторонами, організацію переговорів, сприяння укладенню договору купівлі-продажу, тоді як інформаційно-консультаційні послуги за своєю правовою природою полягають у наданні інформації або консультацій, а позивач, підміняючи предмет договору, намагається стягнути винагороду саме за посередницьку діяльність, яка прямо не передбачена укладеним договором. Також представник позивача наполягав на недобросовісності поведінки позивача і зловживанні ним правом в розумінні ст. ст. 3, 13 ЦК України, оскільки ріелтроські послуги, пов`язані з укладенням договору купівлі-продажу квартири, фактично були повністю оплачені покупцем нерухомого майна, а позивач намагається отримати додаткову винагороду за ті самі дії, у зв`язку з чим такі вимоги є безпідставними, у зв`язку з чим за сукупністю наведених підстав представник відповідача просила у задоволені позову відмовити.
Інших заяв по суті справи не подавалися.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, наполягаючи на задоволені позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Додатково позивач пояснив, що здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з ріелторськими послугами, задля досягнення результатів у якій залучає на підставі цивільно-правових договорів також інших осіб, з метою більш ефективного пошуку клієнтів. Зокрема, ним укладений цивільно-правовий договір з ОСОБА_4 , яка з питання продажу відповідачем його квартири у м. Києві постійно мала контакт з його дружиною, з якою вела переписку з усіх питань організації продажу квартири, привела покупця, погоджувала перегляди, обговорювала ціну продажу, винагороду за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг, що за узгодженням з ним, позивачем, в результаті була зменшена до еквіваленту 3000,00 доларів США.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, уповноваживши свого представника ОСОБА_1 , який в судовому засіданні позов не визнав та наполягав на відмові у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснивши, що відповідач жодних послуг за договором з позивачем не отримував, пошук покупців вони з дружиною здійснювали самостійно шляхом розміщення оголошення в мережі інтернет на сайті ОLX, укладення договору купівлі-продажу фактично супроводжувалось ріелтором покупця та саме покупець повністю оплатила вказані послуги, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною судом під присягою в судовому засіданні показала, що є дружиною відповідача ОСОБА_3 , якому належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 та яку вони вирішили продати. Вони з чоловіком є ВПО та до цього вже мали досвід співпраці з професійними ріелторами. Для продажу квартири вона самостійно зробила ряд фото і розмістила в мережі інтернет на сайті ОLX.ua оголошення з описом об`єкту та ціною у 135 тис. доларів США, і в подальшому вони були відкриті до співпраці з усіма ріелторськими агенціями, не укладаючи ні з ким «ексклюзивного договору», який би обмежував можливість співпраці лише з одним агентством. Оскільки квартиру не вдалося продати, в кінці 2024 року вони з чоловіком вирішили знизити ціну до 120 тис. доларів США, після чого за телефоном з оголошення з нею зв`язалась ОСОБА_6 , представилась ріелтором, повідомила, що вони беруть комісію з продавця за ріелторські послуги і запропонувала свої послуги з пошуку покупця та супроводу купівлі-продажу. Свідок повідомила, що у будь-якому випадку вони з чоловіком мають отримати від продажу квартири 120 тис. доларів «на руки», а у разі продажу за більшу ціну - решту можна віднести на комісійні. Під час першого перегляду, коли ОСОБА_7 привела майбутнього покупця, то все про квартиру та її переваги розповідала свідок, а ОСОБА_7 нічого не робила. Фактично ОСОБА_7 діяла не в інтересах продавця, щоб квартиру продати дорожче, а навпаки намагалася знизити ціну до 110 тис. доларів США. В подальшому вони спільно з чоловіком вирішили вдруге запросити покупця і показати квартиру детальніше, оскільки у разі сплати меншої суми вони вирішили, що заберуть деякі меблі та техніку, і коли ОСОБА_7 прибула з покупцем та її ріелтором вдруге, то з`ясувалося, що покупець сплачує 119 тис. доларів, 2 тис. доларів ріелторських послуг своєму ріелтору. Після того, як з`ясувалось про подвійну оплату ріелторських послуг, ОСОБА_7 стала комусь телефонувати і врешті знизила ціну ріелторських послуг. В решті вони всі разом, вона, чоловік, покупець та її ріелтор поїхали на автомобілі ОСОБА_7 до нотаріуса з метою укладення попереднього договору, де підписали попередній договір купівлі-продажу 06 січня 2025 року і отримали завдаток у 2000,00 доларів США. Також у нотаріуса чоловік підписав договір, який там же надала ОСОБА_7 від імені ФОП ОСОБА_8 , документів щодо якого ОСОБА_9 не надавала, сказавши, що про все домовимося, та який вони детально почитали вдома, однак, оскільки жодних реальних послуг за цим договором надано не було, то вважали, що і жодних зобов`язань за ним не стає, тим більш, що ніякого акту наданих послуг чоловік не підписував. Після отримання завдатку вони з чоловіком стали спілкуватися з покупцем напряму, а також спілкувались з ріелтором покупця та з іншими агенціями, де дізнались, що з продавця ніколи не береться комісія, а таку винагороду сплачує саме покупець, тому, оскільки усі дії задля купівлі-продажу квартири здійснювала ріелтор покупця, зокрема, знайшла оголошення, нотаріус також знаходився у приміщенні офісу ріелтора покупця і з ним співпрацювала саме ріелтор покупця, а ОСОБА_4 знає як колегу по діяльності, у зв`язку з чим вони і стали співпрацювати, то свідок вважала, що жодних послуг ОСОБА_4 їм не надавала і діяла всупереч інтересам продавця. В подальшому, при укладенні основної угоди купівлі-продажу квартири ОСОБА_7 не було, про дату та час вони домовлялися з покупцем та її ріелтором, а ОСОБА_10 вони про це не стали повідомляти. При спілкуванні ОСОБА_7 не відповідала чітко на питання, які у них з чоловіком виникали щодо продажу, не працювала з документами, через що вони з чоловіком дійшли висновку про те, що подвійні комісійні і така поведінка ОСОБА_7 є недобросовісним веденням справ, і вона втратила їх з чоловіком довіру, проте свідок продовжила з нею комунікацію з питання можливої купівлі приватного будинку з тим, щоб надати їй можливість чесно заробити гроші, а не у такий спосіб як з продажем квартири. Разом з тим, запропоновані варіанти будинку ОСОБА_7 запропонувала за ціною, що і так була виставлена в оголошенні в мережі інтернет, а й навіть більша, у зв`язку з чим вона перестала з нею спілкування. Чи спілкувався чоловік з ФОП ОСОБА_8 свідку не відомо.
Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною судом під присягою в судовому засіданні показала, що працює у ФОП ОСОБА_2 на підставі укладеного договору про надання послуг від 03 жовтня 2024 року за яким до її обов`язків входить залучення потенційних клієнтів у сфері нерухомості та надання інформації потенційним клієнтам ФОП ОСОБА_8 щодо пакету документів, необхідних для купівлі-продажу нерухомого майна. Пошуком клієнтів займається не лише вона, а і інші колеги, які працюють у ФОП ОСОБА_2 . Зокрема, вона здійснювала пошук оголошень, обдзвонювала клієнтів, надавала інформацію про необхідні документи їм, погоджувала витрати, узгоджувала з клієнтами ціну купівлі-продажу. Так, за оголошенням вона зателефонувала і таким чином познайомилась з ОСОБА_5 , яка підтвердила намір продажу ними з чоловіком ОСОБА_3 квартири, після чого свідок повідомила про умови, на яких працює, розмір витрат на інформаційно-консультаційні послуги, після чого стала шукати покупців на квартиру відповідача. Декілька переглядів зірвалися через неможливість ОСОБА_5 показати квартиру. В решті свідок знайшла покупця через свою колегу-ріелтора, яка шукала квартиру для своєї клієнтки, та вони домовилися про перегляд квартири. При першому перегляді були присутні власник квартири ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_5 , потенційний покупець та її ріелтор. Дружина ОСОБА_3 показала квартиру, а свідок до цього розповідала потенційному покупцю про інфраструктуру, переваги місця розташування, будинку, де знаходиться квартира, фіксувала, що подобається покупцю, що ні, з огляду на вимоги покупця і продавця. В результаті дружина продавця підтвердила намір продавати квартиру, при цьому обумовлено було, що квартира продається з усіма меблями та технікою, а покупець виявила намір придбати цю квартиру. В подальшому при повторному перегляді, коли вже домовились про укладення попереднього договору із нотаріусом і попередньо спрямували йому для підготовки проекту договору документи, при повторному перегляді ОСОБА_3 змінив думку щодо меблів та зазначив, що шафу (консоль) у вітальні вони будуть забирати або доплатити за неї 2000,00 доларів США, що засмутило покупця і поставило під загрозу укладення угоди, тому вона зателефонувала ОСОБА_2 , повідомивши про такі обставини, і він прийняв рішення піти на зустріч покупцю та продавцю і зменшити розмір його винагороди за договором з обумовлених 5000,00 доларів США до 3000,00 доларів США. Після чого, цього ж дня, 06 січня 2025 року, вони всі разом (вона, ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_5 , покупець та її ріелтор) поїхали до нотаріуса на узгоджений заздалегідь час для укладення попереднього договору купівлі-продажу, де нотаріусом на підставі наданих свідком документів, які їй у месенджері надіслала ОСОБА_5 , в т.ч. документи на квартиру, копію паспорта та РНОКПП власника, було вже підготовлено проект договору. Оскільки розмір винагороди за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг за погодженням з продавцем було зменшено, то примірник договору свідок роздрукувала вже у нотаріальній конторі, та після підписання попереднього договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 підписав і договір з ФОП ОСОБА_2 06 січня 2025 року, при цьому ретельно перечитавши його разом з дружиною, про що свідчило ряд уточнюючих питань по тексту договору. В подальшому переписка з ОСОБА_5 йшла в день основної угоди, оскільки в той період часу не працювали державні реєстри і покупець за вимогою продавців мала підготувати для остаточного розрахунку нові банкноти доларів США, оскільки мала банкноти старого зразка, а також мали бути підготовлені і інші документи щодо оцінки об`єкта, яка б влаштовувала продавця та покупця, та ін. Усі правовстановлюючі документи, що надають клієнти свідок передає ОСОБА_2 для перевірки відповідності усім вимогам, детальної перевірки в реєстрах. Так, ОСОБА_12 надала копії паспорту, РНОКПП, усі правовстановлюючі документи, техпаспорт, документи про відсутність заборгованостей по комунальним послугам, про відсутність зареєстрованих осіб, тощо. В ході підготовки до основної угоди свідок стала запитувати у ОСОБА_5 коли вони готові укласти основну угоду, з тим, щоб був час вивезти свої речі, звільнити квартиру, проте вона перестала відповідати, у зв`язку з чим свідок запитувала про те чи все їх влаштовує, чи задоволені вони наданими послугами, та взагалі намагалася отримати зворотній зв`язок про свою діяльність для оцінки якості результатів. Проте ОСОБА_13 нічого не стала відповідати, не зазначала жодних зауважень до роботи свідка, не казала про те, що їй послуги не надані, чи надані не в повній мірі чи неякісні, як і не повідомляла про своє небажання співпрацювати надалі, натомість після підписання попереднього договору ОСОБА_5 сказала, що вони з чоловіком хотіли б взамін квартири придбати будинок, на що свідок запропонувала свої послуги і ОСОБА_5 дала згоду на це, у зв`язку з чим свідок почала шукати підходящі варіанти будинків, і запропонувала переглянути будинок на Осокорках, розповіла все про інфраструктуру, про переваги об`єкта, надала по будинку усю інформацію. Разом з тим, ОСОБА_5 не стала повідомляти про день основної угоди, а лише запитала контакти нотаріуса, після повідомлення свідка про початок роботи державних реєстрів. 

Суд, вислухавши усні пояснення представників сторін, відповідача, допитавши свідків, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність з 07 березня 2024 року з часу реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань під № 2 010 350 000000516908 за основним видом діяльності - управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (КВЕД 68.32), іншими видами діяльності - 68.31 Агентства нерухомості, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, що підтверджується відкритими даними ЄДРПОУ.
06 січня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавцем) та ОСОБА_3 (замовником) укладений у простій письмові формі договір про надання інформаційно консультаційних послуг (а.с.12-13).
За умовами п. 1.1 цього договору замовник виражає намір продати нерухоме майно, що належить йому на праві власності (спільної власності) та підписати відповідний договір купівлі-продажу. Виконавець, за дорученням замовника зобов`язується надати інформаційно-консультаційні послуги з продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,5 кв.м., житловою – 41,9 кв.м., а замовник в свою чергу зобов`язується оплатити послуги надані виконавцем в строки та на умовах встановлених цим договором.
Пунктом 6.1 договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 08 лютого 2025 року.
Пунктом 1.2 договору обумовлено, що вартість (ціна) нерухомого майна: 4 620 000,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом НБУ складає суму еквівалентну 116 000,00 доларів США. Вартість нерухомого майна визначена ринковою вартістю подібного майна на дату підписання цього договору.
У пункті 1.3 сторони обумовили, що сторонами досягнуто взаємної згоди про те, що у випадку укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна між замовником і покупцем виконавець має беззаперечне право на отримання винагороди в розмірі, передбаченому п.4.1 Договору.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник зобов`язується оплатити виконавцю вартість послуг (суму винагороди), що становить 127 500,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом НБУ складає суму еквівалентну 3000,00 доларів США.
За умовами п.4.2 договору оплата послуг виконавця здійснюється замовником в повному розмірі одночасно з укладенням (підписанням) договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначеного у п.1.1 договору замовником.
З моменту підписання замовником та покупцем договору купівлі-продажу нерухомого майна, або з дня підписання між виконавцем та замовником акту прийому-передачі наданих за договором послуг виконавець має беззаперечне право на отримання винагороди встановленої п.4.1 договору. (пункт 4.3 договору).
Пунктом 4.4 договору передбачено, що обов`язки виконавця по цьому договору вважаються виконаними належним чином та в повному обсязі з моменту підписання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості.
За умовами п.3.1.1-3.1.8 договору виконавець зобов`язується здійснювати пошук покупців нерухомого майна; ознайомити замовника з переліком необхідних для укладання договору купівлі-продажу документів; організовувати та/або проводити огляд нерухомого майна потенційними покупцями в дні та часи, узгодженими з замовником; проводити переговори з потенційними покупцями з метою визначення взаємо прийнятних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна; організовувати оформлення всіх необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу (витрати на оформлення необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу несе замовник); узгоджувати з покупцем умови укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна і забезпечити у разі необхідності укладення попереднього договору між замовником та покупцем; надавати інформацію та консультувати замовника по правовим, організаційним і маркетинговим питанням, що стосуються купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи рекомендації по вартості нерухомого майна з урахуванням ситуації, що склалася на ринку нерухомого майна.
Також судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 , як замовником, та ОСОБА_6 , як виконавцем, 03 жовтня 2024 року укладений договір про надання послуг за умовами п.1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по наданню наступних послуг для замовника з метою збільшення кількості клієнтів замовника, а саме: 1) залучення потенційних клієнтів, що мають необхідність в наданні їм інформаційно-консультаційних послуг в сфері нерухомості, які надає замовник; 2) надання інформації потенційним клієнтам замовника щодо пакету послуг, які надаються замовником; 3) надання інформації потенційним клієнтам замовника щодо документів, необхідних для здійснення купівлі-продажу нерухомого майна. Ціна та порядок здійснення розрахунків визначений у п.5 цього договору. 
Так, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 24 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кухтенко Т.А. за реєстровим № 760, належала квартира АДРЕСА_2 .
06 січня 2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О. за реєстровим № 15, за умовами п.п. 1, 2 якого майбутній продавець зобов`язується у строк не пізніше 28 лютого 2025 року продати майбутньому покупцю, а майбутній покупець зобов`язується купити у майбутнього продавця квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за суму в гривнях, яка еквівалентна сумі 116 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ до долара США на день укладення основного договору купівлі-продажу. До вартості квартири входять наявні в квартирі вбудовані меблі, побутова техніка – мікрохвильова піч, духова шафа, індукційна панель, витяжка, холодильник, посудомийна машина, пральна машина, бойлер та інші предмети меблів, згідно опису, який складений сторонами в день підписання цього попереднього договору (а.с.124-124-зворот).
В свою чергу ОСОБА_5 надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на продаж ним вказаної квартири, яка є їх спільною власністю у відповідності з вимогами ст. ст. 60-73 СК України, що посвідчена 06 січня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О. за реєстровим № 14 (а.с.125).
27 лютого 2025 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_15 (покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О. за реєстровим № 395 (а.с.10-11), за умовами п.1.1, 2.1 якого продавець передав у власність покупця квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за 4 830 124,00 грн., що в еквіваленті складає 116 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору.
Як встановлено судом і визнано сторонами акт прийому передачі наданих послуг ні 06 січня 2025 року, в день укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири, ні в подальшому відповідачем підписаний не був (а.с.8).
13 березня 2025 року представник ФОП ОСОБА_2 направив ОСОБА_3 претензію з вимогою оплати за договором надання інформаційно-консультаційних послуг від 06 січня 2025 року в сумі 127 500,00 грн. та оплати штрафних санкцій в сумі 63 750,00 грн. за вказаними у цій претензії реквізитами. (а.с.34-35).
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 2 ст. 901 ЦК України передбачено, що положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За вимогами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Так, предметом договору про надання інформаційно-консультаційних послуг є процес надання послуги, а не її кінцевий результат (укладена угода у нотаріуса), якщо інше не прописано у самому договорі.
В свою чергу послуга споживається в момент її надання, тобто в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як видно з долученого сторонами листування між ОСОБА_5 , дружиною відповідача, яка є співвласником предмету продажу, та виконавцем послуг за замовленням ФОП ОСОБА_2 – ОСОБА_11 , пошук покупців квартири для подружжя ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почав здійснюватися ОСОБА_11 ще на початку грудня 2024 року та про перший перегляд з потенційним покупцем остання домовлялася з ОСОБА_5 ще на 5 грудня 2024 року, проте цей перегляд не відбувся через хворобу продавця, однак продовжувався і врешті домовленість про перегляд потенційним покупцем ( ОСОБА_15 ) відбулась 03 січня 2025 року та такий перегляд організувала саме ОСОБА_11 04 січня 2025 року. В подальшому з листування видно обговорення ціни, а також, що ОСОБА_11 повідомила про необхідний перелік документів для укладення попереднього договору купівлі-продажу (документи про право власності, техпаспорт, паспорт власника, ІНН власника, свідоцтво про шлюб, паспорт дружини, ІНН дружини), фото яких ОСОБА_5 відправила ОСОБА_18 , а також про те, що ОСОБА_3 бажає повторної зустрічі для предметної розмови про продаж квартири. Крім того, ОСОБА_11 повідомила у листуванні про те, що працюють дві агенції, а також направила проект договору інформаційно-консультаційних послуг та проект попереднього договору купівлі-продажу. Після підписання попереднього договору купівлі-продажу ОСОБА_11 повідомила про перелік документів, які потрібні для укладення основної угоди, а також обговорювався проект переліку речей, які залишаються в квартирі. 
Вказані докази листування сукупно з показаннями свідків зі сторони позивача та відповідача, що в наведених питаннях не мають розбіжностей і узгоджуються між собою за часом подій та фактом таких подій, свідчать про фактичне надання послуг, предметом яких став пошук потенційного покупця, організацію перегляду предмету продажу (квартири), проведення переговорів з агентом покупця, з метою визначення взаємо прийнятних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, узгодження умов продажу, ціни, переліку майна, що залишається у квартирі, надання інформації про переліком необхідних документів, організацію укладення попереднього договору та основної угоди. 
Суд також приймає до уваги висновки Верховного Суду у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 про те, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.
Відповідно, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача з надання послуг за договором від 06 січня 2025 року (на замовлення якого послуги надавались за договором від 03 жовтня 2024 року) та укладеним договором купівлі-продажу квартири відповідача 27 лютого 2025 року, що свідчить про фактичне виконання зобов`язань за договором від 06 січня 2025 року, і замовник за цим договором не може ухилятися від оплати за цим договором з формальних міркувань підписання цього договору в день укладення попереднього договору купівлі-продажу.
Таких висновків суд дійшов з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду у постанові від 17 травня 2021 року № 367/5215/19.
Розв`язуючи спір, суд знаходить його головну причину в юридичній помилці замовника в оцінці у підсумку, в чому має виражатися виконання послуги фактично нанятим для себе агентом на ринку нерухомості. Власне, до поіменованих договорів послуг за чинним ЦК України не увійшли договори про ріелторську діяльність, яка за Указом Президента України № 733/99 від 27.06.99 мала охоплювати, як саму торгівлю нерухомістю і пов`язану з нею посередницьку діяльність, так й інформаційно-консультаційну діяльність, яка визначалася і дістала своє поширення у діловому обороті як одержання, зберігання, використання та поширення інформації щодо нерухомого майна і надання фізичним та юридичним особам консультацій із зазначених питань.
Суть комерційного посередництва дійсно полягає у наданні послуг (доручення, комісія тощо) щодо здійснення цивільно-правових угод з нерухомим майном і правами на нього (купівля-продаж, оренда, міна), тоді як інформаційно-консультаційні послуги зводяться до суто фактичних, а не юридичних, дій, а тому їх суть у сприянні укладенню угод з нерухомим майном, через що ці операції ріелторської діяльності належать до договорів агентських послуг, на які за аналогією представництва поширюється правило наступного схвалення вчинених фактичних дій.
Укладений сторонами спору договір не містить істотних умов комісії про вчинення правочину за плату від свого імені, але за рахунок відповідача, як комітента, тобто про вчинення юридично значущої дії від імені позивача, внаслідок чого доводи представника відповідача про невідповідність послуг, про надання яких стверджує позивач, умовам про предмет укладеного договору визнаються судом явно необґрунтованими.
Як встановлено судом, за замовленням позивача, на підставі договору з ним від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_11 зв`язалася за телефоном в інтернет-оголошенні з дружиною відповідача, яка була співвласником квартири, яку подружжя ОСОБА_13 намагалося продати і запропонувала послуги з пошуку потенційних покупців, показ їм квартири та інформаційно-консультаційний супровід продажу їх квартири, на що дружина відповідача не відмовлялася і погодилася, про що свідчить надана як позивачем, так і відповідачем листування у месенджері телефонів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 починаючи з початку грудня 2024 року, та що узгоджується з показами свідків як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто задовго до укладення попереднього договору.
Також встановлено, що саме ОСОБА_11 знаходила потенційних покупців та домовлялася про показ квартири з ОСОБА_5 , яка, будучи співвласником квартири придбаної у шлюбі, відповідно до ст. 65 СК України діяла зі згоди свого чоловіка ОСОБА_3 – титульного власника квартири, та врешті саме ОСОБА_11 організувала та провела перегляд квартири з потенційним покупцем ОСОБА_15 (з якою був врешті підписаний попередній договір купівлі-продажу та основна угода), про що свідчить не тільки листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , а і покази обох свідків про те, що саме ОСОБА_11 прибула з потенційним покупцем та її ріелтором у квартиру ОСОБА_13 ( АДРЕСА_1 ), де за участі ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 потенційний покупець оглянула квартиру.
Так само листування і показання свідків свідчать про те, що йшло активне обговорення вартості квартири і ОСОБА_11 повідомляла, які документи потрібні для попереднього договору купівлі-продажу, який перелік речей у квартирі буде залишатися і входити у вартість, а які – ні, у зв`язку з чим при повторному перегляді квартири за участі потенційного покупця, ОСОБА_11 та подружжя ОСОБА_13 постало обговорення вартості квартири з урахуванням вартості консолі (шафи) у вітальній кімнаті, що продавці оцінювали у 2000,00 доларів США. 
Також надане позивачем листування в телефоні у месенджері ОСОБА_18 з ріелтором потенційного покупця свідчить про обговорення вказаної квартири, ціни, документів, дати укладення попереднього договору та підготовка до нього з наданням завчасно нотаріусу необхідних документів для підготовки проекту договору.
Крім того, про те, що відповідач не відмовлявся від послуг з надання інформаційно-консультаційних послуг за договором від 06 січня 2025 року, свідчить продовження співпраці з питання придбання іншого об`єкту нерухомості, зокрема, те, що в подальшому вже 09 січня 2025 року після обговорення бажання ОСОБА_13 придбати будинок замість проданої квартири ОСОБА_11 запропонувала перегляд будинку.
У з`ясованих обставинах підписання договору інформаційно-консультаційних послуг лише в день укладення попереднього договору купівлі-продажу, 06 січня 2025 року, мало значення наступного схвалення відповідачем всіх фактичних дій, вчинених до того позивачем і від його імені для сприяння укладенню цієї купівлі-продажу, з огляду на що суд оцінює критично часове застереження сторони відповідача про неналежність до виконання укладеного договору дій, що передували моменту його підписання, а так само доводи про надання послуги не позивачем особисто, оскільки ФОП ОСОБА_2 скористався своїм правом покласти виконання послуги на ОСОБА_11 на підставі договору між ними від 03 жовтня 2024 року, залишаючись згідно ч. 2 ст. 902 ЦК України відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
В свою чергу, судом встановлено, що не зважаючи на публікацію в мережі інтернет оголошення на платформі ОLХ дружиною відповідача, покупці їх квартири так і не знайшлись, а потенційного покупця віднайшла та привела на перегляд квартири саме ОСОБА_11 , яка діяла на підставі договору з ФОП ОСОБА_2 , і в подальшому за узгодженням з ФОП ОСОБА_2 здійснювала комунікацію між продавцями і покупцем щодо ціни, обсягу речей квартири, що входитимуть у вартість, обсягу документів, перевірку яких на відповідність вимогам чинного законодавства здійснювалась позивачем, та в подальшому ці документи передані нотаріусу для укладення попереднього договору купівлі-продажу.
З цих міркувань набуває значення відмінність послуги від робіт, з якою пов`язана головна розбіжність сторін у розумінні підсумку виконання договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, який відповідач для себе хибно представляє характерним для робіт кінцевим матеріальним результатом, на кшталт, реалізації (збуту) нерухомості з бажаним для себе розміром виручки, тоді як за предметом договору сторони спору в дійсності домовилися про оплату споживання послуги в процесі її надання відповідачу, а саме здійснення інформаційної діяльності сприяння укладенню продажу ним квартири, внаслідок чого відсутність підписаного акта наданих послуг для оформлення досягнутого кінцевого результату (укладеної угоди у нотаріуса) не впливає на обов`язок оплатити процес споживання послуги.
Тому суд відхиляє і доводи відповідача про те, що ніякі послуги за договором не надавалися та, що ріелтор ОСОБА_11 діяла в інтересах покупця, а не продавця, оскільки продаж відбувся з покупцем, якого забезпечив позивач за замовленням якого діяла згідно договору ОСОБА_11 , за ціною, яка погоджена відповідачем, і про відмову від послуг позивача ні відповідач, ні співвласник квартири – дружина, не повідомляли та жодних заперечень щодо виконання їх замовлення та оплати таких послуг не висловлювали ні усно, ні у іншій формі, в тому числі письмовій.
Доводи представника відповідача про те, що ріелторські послуги, пов`язані з укладенням договору купівлі-продажу квартири, фактично були оплачені покупцем нерухомого майна, суд відхиляє, оскільки позов пред`явлений у зв`язку з невиконанням зобов`язань, взятих на себе з відповідачем за договором укладеним з позивачем, і не стосується інших угод, які уклались покупцем квартири з приводу надання їй, як покупцю, а не відповідачу, послуг, в тому числі інформаційно-консультаційних, посередницьких чи інших з приводу придбання нею об`єкту нерухомого майна. Натомість, надання інформаційно-консультаційних послуг з приводу купівлі або продажу певного об`єкту, що став предметом подальшої угоди купівлі-продажу, не обмежується послугами лише щодо виключно цього об`єкту і осіб, які уклали в подальшому договір, оскільки як покупець, так і продавець, кожен окремо може користуватися послугами щодо надання таких послуг, які для покупця і продавця будуть різними, як за обсягом об`єктів (для покупця), так і за кількістю суб`єктів (для продавця), а також за ціною, та іншими послугами, тому оплата послуг здійснюється окремо кожною стороною відповідно до укладеного ним договору та взятих зобов`язань і не може покладатися на іншу сторону за результатами укладення основного договору, якщо тільки інші умови не узгоджені сторонами.
За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача плати за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг від 06 січня 2025 року, від виконання зобов`язань за яким відповідач ухилився, а саме на обумовлену договором суду у 127 500,00 грн.
Вирішуючи позивні вимог в частині стягнення штрафних санкцій (неустойки) за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в розмірі 63 750,00 грн. суд виходить наступного.
Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, за умовами пункту 5.1 договору від 06 січня 2025 року у випадку невиконання, або несвоєчасного виконання замовником умов п.4.1. п.4.2 цього договору, замовник зобов`язується сплатити виконавцю також неустойку (штраф, пеню) у розмірі 50% від вартості послуг виконавця, вказаної у п.4.1 цього договору.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач прострочив зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційні послуги від 06 січня 2025 року, та ухиляється від оплати послуг в обумовленому сторонами розмірі на суму 127 500,00 грн.
Під час укладання спірного договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли всіх істотних умов договору, їх волевиявлення відповідало внутрішній волі. Після підписання договору, у випадку незгоди з певними умовами, відповідач не ініціював питання внесення змін до договору, скористався наданими послугами, не тільки підписав попередній договір купівлі-продажу квартири на прийнятних для нього умовах про ціну квартири, а і в подальшому з цією особою, яку як покупця знайшла та забезпечила сторона позивача, уклав основний договір купівлі-продажу квартири.
За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення неустойки у вигляді штрафу за прострочення виконання відповідачем зобов`язань.
Разом з тим, суд виходить з вимог наведених норм законодавства, які визначають принципи справедливості та балансу інтересів позивача та відповідача, а також з того, що сама по собі неустойка не має нести безпідставне збагачення сторони договору, натомість має покривати збитки, що потягло неналежне виконання основного договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про співмірність, пропорційність та справедливість зменшення розміру неустойки до 10% вартості наданих послуг, що відповідатиме звичайній діловій практиці та щонайменше рівню інфляції за період прострочення зобов`язання, виконання якого визначено у національній валюті, і буде достатньою санкцією за невиконання умов договору для відповідача в сумі 12 750,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1408,73 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 203-265, 268, 274, 279ЦПК України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг - задовольнити частково.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 )заборгованість за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг від 06 січня 2025 року в розмірі 127 500,00 грн. (сто двадцять сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) та неустойку в розмірі 12 750,00 грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), а всього – 140 250,00 грн. (сто сорок тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.).
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрований заадресою: АДРЕСА_4 )судовий збір в сумі 1408,73 грн. (тисячу чотириста вісім гривень 73 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення буде складене та підписане 07.05.2026.

Суддя           О.В. Колесніченко