Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 р. 	Справа № 520/6074/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.04.26 по справі № 520/6074/26
за позовом Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області 
до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України  третя особа  ОСОБА_1 
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Жданової О.В. ВП № 75206300 від 13.03.2026 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Жданової О.В. ВП № 75206300 від 13.03.2026 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн., на думку позивача, є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у задоволенні адміністративного позову Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку аргументам Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області щодо поважності причин невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення. Судом першої інстанції не проаналізовано дійсну поведінку боржника в аспекті демонстрування щирого і доброчесного прагнення до виконання судового рішення.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ждановою О.В. не було встановлено відсутність поважних причин невиконання боржником рішення суду, оскільки в постанові ВП № 75206300 від 13.03.2026 про накладення штрафу відсутнє вмотивоване обґрунтування щодо визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними.
На переконання позивача, висновок суду першої інстанції про те, що на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області правомірно накладено штраф у розмірі 10200,00 грн., є помилковим.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що на його думку, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 є законним та обгрунтованим.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року по справі № 520/2830/23 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 43181818) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30 000 грн. на місяць, за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року включно. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30 000 грн. на місяць, за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року включно.
04.06.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75206300.
Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області направило до держаного виконавця лист №51.06-439 від 07.06.2024, в якому повідомило, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі №520/2830/23 за позовом ОСОБА_1 щодо зобов`язання нарахування та виплати останньому додаткової винагороди, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розмірі 30000,00 грн. на місяць за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 року, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області видало наказ від 22.02.2024 року № 55 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 318 260,37 грн. Вказано, що відповідно до статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Зазначено, що з метою забезпечення надходження коштів для оплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області 25 січня 2023 року за №51.06- 45/ССО письмово звернулося до розпорядника бюджетних коштів нижчого (другого) рівня - Голови Служби судової охорони з проханням збільшити кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Вказано, що після надходження відповідних бюджетних асигнувань Територіальним управлінням Служби судової охорони у Харківській області буде здійснено виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в установленому порядку.
До вказаного листа додано лист Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області адресований голові Служби судової охорони, в якому просило виділити додаткові кошторисні призначення за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» по КЕКВ 2800 в сумі - 445 564,52 гри. в т.ч., на нарахування та виплату додаткової винагороди - 318 260,37 грн., нарахування - 127 304,15 грн.
Також, позивачем надано державному виконавцю копію наказу Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області №55 від 22.02.2024, згідно якого призначено нарахувати та виплатити (після надходження коштів) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року старшому сержанту Служби судової охорони ОСОБА_1 /03561/, контролер І категорії 1 відділення (Чугуївський міський суд) 7 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області у сумі 318260,37 грн. (триста вісімнадцять тисяч двісті шістдесят гривень 37 копійок).
03.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 75206300 за невиконання рішення суду.
13.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 75206300 за невиконання рішення суду.
Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову від 13.03.2026 ВП № 75206300 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до ст. 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантії щодо обов`язковості виконання судових рішень, встановлені Конституцією України, реалізуються як у добровільному порядку так і через механізм застосування примусу, який забезпечують органи виконавчої служби. Норми Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані саме на забезпечення безумовного виконання судового рішення і винятки з цього правила також регламентовані цим законом. Це означає, що у кожному конкретному випадку суди мають надати оцінку діям державного виконавця щодо застосування до боржника заходів впливу, виходячи із оцінки наявності або відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали або унеможливлювали виконання ним судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Як встановлено судовим розглядом, 04.06.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75206300.
Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області направило до держаного виконавця лист №51.06-439 від 07.06.2024, в якому повідомило, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі №520/2830/23 за позовом ОСОБА_1 щодо зобов`язання нарахування та виплати останньому додаткової винагороди, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розмірі 30000,00 грн. на місяць за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 року, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області видало наказ від 22.02.2024 року № 55 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 318 260,37 грн. Вказано, що відповідно до статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Зазначено, що з метою забезпечення надходження коштів для оплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області 25 січня 2023 року за №51.06- 45/ССО письмово звернулося до розпорядника бюджетних коштів нижчого (другого) рівня - Голови Служби судової охорони з проханням збільшити кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Вказано, що після надходження відповідних бюджетних асигнувань Територіальним управлінням Служби судової охорони у Харківській області буде здійснено виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в установленому порядку.
До вказаного листа додано лист Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області адресований голові Служби судової охорони, в якому просило виділити додаткові кошторисні призначення за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» по КЕКВ 2800 в сумі - 445 564,52 гри. в т.ч., на нарахування та виплату додаткової винагороди - 318 260,37 грн., нарахування - 127 304,15 грн.
Також, позивачем надано державному виконавцю копію наказу Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області №55 від 22.02.2024, згідно якого призначено нарахувати та виплатити (після надходження коштів) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року старшому сержанту Служби судової охорони ОСОБА_1 /03561/, контролер І категорії 1 відділення (Чугуївський міський суд) 7 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області у сумі 318260,37 грн. (триста вісімнадцять тисяч двісті шістдесят гривень 37 копійок).
03.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 75206300 за невиконання рішення суду.
13.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 75206300 за невиконання рішення суду.
Отже, колегією суддів встановлено, що Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області після набрання рішенням суду законної сили вчинило всі дії, які залежали від нього та були передбачені чинним законодавством для його виконання, а саме: видало наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, здійснило її нарахування, визначило належну до виплати суму, неодноразово звернулося до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня щодо виділення додаткових бюджетних асигнувань, необхідних для фактичної виплати нарахованих коштів, та повідомило державного виконавця про вжиті заходи і об`єктивні причини неможливості здійснення виплати.
При цьому фактичне виконання рішення суду в частині виплати нарахованої додаткової винагороди залежить від надходження відповідних бюджетних призначень, розпорядником яких позивач не є та впливати на виділення яких не має законодавчо визначених повноважень. Відсутність бюджетного фінансування за умови вчинення боржником усіх необхідних організаційних та правових дій свідчить про існування поважних причин невиконання рішення суду у відповідній частині.
За змістом статей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладення штрафу можливе виключно у разі невиконання рішення без поважних причин. Отже, обов`язковою умовою застосування такого заходу відповідальності є встановлення виконавцем наявності вини боржника та відсутності об`єктивних перешкод для виконання рішення.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області не ухилялося від виконання судового рішення, а навпаки вжило всіх залежних від нього заходів, передбачених законом, а невиконання рішення у частині виплати коштів зумовлено відсутністю бюджетного фінансування, що не перебуває у сфері його повноважень та контролю, підстави для застосування до позивача штрафу, передбаченого статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», були відсутні.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця від 13.03.2026 у виконавчому провадженні № 75206300 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу у розмірі 10 200,00 грн. прийнята без достатніх правових підстав, без належної оцінки наявності поважних причин невиконання судового рішення та з порушенням вимог статей 63 і 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року по справі № 520/6074/26, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Колегія суддів зазначає, що оскільки за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,4 грн. відповідно до платіжної інструкції № 152 від 17.03.2026, за подання апеляційної скарги 3194,88 грн. відповідно до платіжної інструкції № 247 від 27.04.2026, а за результатом судового розгляду справи позовні вимоги задоволено, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в загальній сумі 5857,28 грн. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі № 520/6074/26 скасувати.
Адміністративний позов Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Жданової О.В. ВП № 75206300 від 13.03.2026 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45752470) на користь Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (ЄДРПОУ 43181818) витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 5857 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 28 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва