Справа № 465/2602/25 
Провадження 2/465/305/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
18.05.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б.;
з участю: секретаря судового засідання Пони Ю.Л.;
представника позивача Суткового А.М., 
представника відповідача Цапа П.М., 
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ НАК «Надра України» - «Західукргеологія» до Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_2 припинити зловживати правом, 

встановив:

Представник Дочірнього підприємства ПрАТ НАК «Надра України» «Західукргеологія» - адвокат Сутковий А.М. з використанням сервісу «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою про визнання протиправним та скасування ухвали Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язати ОСОБА_2 припинити зловживати правом.
Позов обґрунтовано тим, що Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. В. Антоновича, 40».
Згідно п.1.1 Статуту ДП ПрАТ “НАК “Надра України” “Західукргеологія”, затвердженого наказом Державної служби геології та надр України від 04.11.2019 року, цей Статут регламентує діяльність Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» (надалі - Підприємство), що змінило назву з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», яке було створене згідно з чинним законодавством України шляхом реорганізації Державного геологічного підприємства «Західукргеологія» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2000 №1273 «Питання Національної акціонерної компанії «Надра України». Засновником Підприємства є Національна акціонерна компанія «Надра України», яка змінила свою назву на Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 №640 (надалі - Засновник). 
Зазначає, що відповідно до Статуту Приватного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Надра України”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2000 року №1460, Приватне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Надра України" утворено на виконання Указу Президента України від 14 червня 2000 p. №802 “Про заходи щодо підвищення ефективності управління підприємствами в галузі геології і розвідки надр”. Відповідно до п. 16 Статуту, засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України. Акціонером Компанії є держава в особі Держгеонадр, якій повноваження з управління державними корпоративними правами Компанії передано згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 р. №912 “Деякі питання Національної акціонерної компанії “Надра України” (п. 17 Статуту). 
Приватному акціонерному товариству “Національна акціонерна компанія” “Надра України” на підставі свідоцтва про право власності на адміністративний будинок Серії НОМЕР_1 від 10 лютого 2006 року, виданого Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження №195, належить адміністративний будинок під літерою А-4 площею 3146,6 кв.м. з правом повного господарського відання дочірнього підприємства НАК “Надра України” “Західукргеологія”, який знаходиться в м. Львові на вул. Тургенєва, 33 (станом на даний час - вул. Героїв УПА). Водночас, земельна ділянка, на якій знаходиться вищевказаний об`єкт нерухомості, згідно з рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 11.04.1960 року №364, виділена Львівській геологічній експедиції по вул. Тургенєва, 31-33-35, площею 0,50 га під будівництво лабораторного корпусу. 
Відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих 27.05.1965 року №275 “Про уточнення меж відводу земельної ділянки та про надання дозволу на будівництво лабораторного корпусу Львівській геологічній експедиції по вул. Тургенєва, 31-33”, відведено земельну ділянку площею 0,30 га в тому числі площею з садком 432,0 кв.м., вилучену з користування мешканців житлового будинку по АДРЕСА_2 . На території вказаної земельної ділянки в 1969 році побудована 4-х поверхова будівля лабораторного корпусу, загальною площею 3146,6 кв.м. На протязі 1970-2007 років побудовані допоміжні будівлі та споруди складського та гаражного типу для зберігання матеріальних цінностей та обслуговування діяльності Львівської геологорозвідувальної експедиції. 
Таким чином, позивач, починаючи з 1960 року, правомірно користується земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_2 . За весь час діяльності Львівської геологорозвідувальної експедиції ДП «Західукргеологія» конфігурація земельної ділянки не змінювалась, площа земельної ділянки згідно рішень Львівської міської ради не вилучалась із користування. 
Згідно листа Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.01.2016 року №19-1323-0.2 29/9-16АП, відповідно до державної статистичної звітності, земельна ділянка на вул. Героїв УПА, 31-33 у м. Львові площею 0,2340 га знаходиться в користуванні Львівської геологорозвідувальної експедиції без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування (згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м. Львова, затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 06.02.98 р. за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова»). 
Відповідно до листа від 26.03.2024 року №13-0.91-1228.15-24 Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998 року за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова», земельна ділянка на АДРЕСА_3 (згідно представленого плану земельної ділянки) обліковується за Львівською геологорозвідувальною експедицією площею 2340 кв.м. 
Ухвалою Львівської міської ради №4492 від 08 лютого 2024 року “Про надання ДП “Західукргеологія” дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 ”, надано дочірньому підприємству ПрАТ “НАК “Надра України” “Західукргеологія” (код ЄДРПОУ 01432606) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2192 га (у тому числі площею 0,0163 га у межах червоних ліній під нерухомістю) на АДРЕСА_3 для обслуговування адміністративного будинку (рекомендований код КВЦПЗ 03.10 – для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку) за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови. Зобов`язано Дочірнє підприємство ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Водночас, ДП “Західукргеологія” стало відомо, що ухвалою Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року “Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ”, надано громадянину ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0928 га на АДРЕСА_1 для реконструкції існуючих будівель під офісний центр (рекомендований код КВЦПЗ 03.10 – для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку) за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови. Зобов`язано громадянина ОСОБА_2 подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згодом, з`ясувалося, що земельні ділянки, які пропонуються для відведення ДП “Західукргеологія” та гр. ОСОБА_2 накладаються, про що було відомо Львівській міській раді, оскільки зазначені обставини були описані в пояснювальній записці до проєкту ухвали «Про надання ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 ». 
У зв`язку з наведеним, 26 лютого 2024 року гр. ОСОБА_2 подано до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради звернення №3-Н-11116-2901 про вирішення земельного спору в частині погодження межі земельної ділянки по лінії Д-А на АДРЕСА_1 . За результатами розгляду вказаного звернення, Комісією на засіданні 29 березня 2024 року ухвалено рішення, оформлене протоколом №42, яким погоджено межу земельної ділянки по лінії Д-А на АДРЕСА_1 відповідно до акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі на місцевості (виконавець робіт ТзОВ «ГЕО-ТЕХ»). Зазначене підтверджується Витягом з протоколу №42 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 29.03.2024 року №2403-вих-44591 від 02.04.2024 року.
Водночас, з схеми земельної ділянки вбачається, що у випадку передачі гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по лінії Д-А, останньому в користування буде надана частина території, якою з 1960 року користується ПАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» та на якій знаходиться майно позивача, в тому числі: металевий навіс для зберігання кернового матеріалу та проб корисних копалин для досліджень, відібраних із пробурених свердловин (витяг з технічного паспорту від 04.08.2023 року, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1115 7193-1208-2551 додається), загальною площею 121,6 кв.м., висотою 2,90 м; оголовок вентиляційної шахти, що є складовою частиною адміністративної будівлі, що належить Позивачу та частина огорожі подвір`я цієї адміністративної будівлі (витяг з технічного паспорту від 04.08.2023 року, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1258-5754-1888-5910 додається). 
Таким чином, у випадку передачі гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по лінії Д-А, ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» буде позбавлене частини належного підприємству майна, однак, вказані твердження були проігноровані узгоджувальною комісією з вирішення земельних спорів. Дане рішення узгоджувальної комісії, у зв`язку з його протиправністю, було оскаржено Позивачем і наразі дана судова справа знаходиться на розгляді у Франківському районному суді м. Львова (справа № 465/2946/24). 
Таким чином, прийняття ухвали Львівської міської ради №4020 від 08 лютого 2024 року “Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ” та подальші юридичні факти та дії фізичних та юридичних осіб, вчинених на виконання Ухвали, призвели до порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а саме – до загрози втрати майна та майнових прав даного підприємства.
У зв`язку із вище наведеним вважає дану Ухвалу протиправною, такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, порушує права та законні інтереси Позивача та підлягає скасуванню та просить суд визнати протиправним та скасувати ухвалу Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року “Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ” та визнати активні дії Відповідача-2, направлені на протиправне отримання ним права на частину земельної ділянки, котра перебуває в користуванні у Позивача, проявом зловживання правом, спрямованим на завдання майнової шкоди Позивачу та зобов`язати Відповідача-2 припинити зловживати правом та стягнути на користь позивача судові витрати.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.03.2025 дану позовну заяву залишено без руху та надано процесуальний строк для усунення недоліків.
10 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник заявника Сутковий А.М. подав заяву про усунення недоліків.
15 квітня 2025 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справ за правилами загального позовного провадження.
Представником ОСОБА_2 - адвокатом Зотовим Н.М. 09.05.2025 року подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що доводи позивача щодо наявності права користування останнього земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону. Рішенням Львівської міської ради депутатів трудящих від 11.04.1960 року №364, вирішено відвести земельну ділянку Львівській геологічній експедиції: «земельні ділянки по АДРЕСА_4 площею до 0,50 га під Львівської геологічної експедиції тов. Вогонцова: розробити проект загальної планіровки і забудови земельної ділянки, які в установленому порядку погодити з Управлінням головного архітектора м. Львова». Рішенням Виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 27.05.1965 вирішено «відвести Львівський експедиції земельну ділянку по АДРЕСА_5 площею до 0,30 га в межах зазначених на прикладеному плану, в тому числі 40 кв. метрів, яку вилучили з користування ковбасного цеху м`ясної фірми «Прикарпаття» та площа з садком 432 кв. метрів, яку вилучити з користування мешканців жилбудинку по АДРЕСА_2 ». Зазначає, що як вбачається з місту Рішення від 11.04.1960 та Рішення від 27.05.1965, останніми вирішувалося питання виключно щодо відводу земельної ділянки без зазначення її конкретного розміру, а з із зазначенням приставки до…, а не конкретної межі земельної ділянки. При цьому, даними рішеннями не вирішувалося питання про передачу земельних ділянок у користування, а також не визначено розмір (орієнтований розмір змінювався) земельних ділянок, які підлягали відведенню, їх точне розташування та межі. Тому вважає, що твердження позивача про те, що конфігурація земельної ділянки не змінювалася, площа земельної ділянки згідно рішень Львівської міської ради не вилучалась із користування є безпідставними тому, що будь-яка конкретна земельна ділянка з її межами та чіткими індивідуальними ознаками, з зазначенням її розташуванням та межами не надавалась у користування позивача. Зазначає, що Рішення від 11.04.1960 та Рішення від 27.05.1965, не може слугувати підтвердженням наявності у Львівської геологічної експедиції або у її правонаступників прав на спірну земельну ділянку, оскільки право користування/право власності земельною ділянкою не набувалося та не було оформлене у встановленому законом порядку. Жодного рішення про передачу вказаних земельних ділянок з комунальної форми власності ухвалено не було. Вважає, що твердження позивача є суперечливими та протилежними. Позивач зазначає, що має права на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_3 та на законних підставах користується такою земельною ділянкою, в той же час позивач звертається до Львівської міської ради з проханням щодо отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою по даній ділянці, чим фактично лише проявляє намір на отримання даної земельної ділянки у користування. Водночас позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів оформлення права користування земельною ділянкою/ права власності на земельну ділянку.
Відповідач-2 є власником нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 163,7 м.кв за адресою: АДРЕСА_1 , що включають: нежитлові приміщення столярної майстерні та побутові приміщення площею 122,6 м2 та нежитлові приміщення бляхарні площею 41,1 кв.м на підставі: договору №3522 від 19.12.2022р. купівлі-продажу об`єкта малої приватизації нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 163,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами електронного аукціону зі зниженням стартової ціни, за умовами якого Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради продало громадянину України ОСОБА_2 вказані нежитлові приміщення, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2022, індексний номер витягу 318105176, Актом приймання передачі №3522 від 19.12.2022р. 
Ухвалою Львівської міської ради від 08 лютого 2024 року №4493 "Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ", ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0928 га на АДРЕСА_1 , для реконструкції існуючих будівель під офісний центр (рекомендований код КВЦПЗ 03.10 - для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку) за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови. Зобов`язано ОСОБА_2 подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.2 ухвали від 08 лютого 2024 року №4493). Технічну документацію землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлено ТОВ "ГЕО-ТЕХ". 
27 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_3 подав відповідь на відзив, в якому просить суд звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_2 щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) даної фізичної особи, з огляду на те, що на думку представника позивача 25.11.2022 року, 30.11.2022 року, 06.01.2023 року та 14.02.2023 року громадянин України ОСОБА_2 перебував на території Федеративної Республіки Німеччини. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи з оригінальним підписом ОСОБА_2 . Так, навіть довіреності, на підставі котрих громадянин України ОСОБА_2 придбавав приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не долучено до матеріалів справи у вигляді копій. Надалі, в матеріалах справи наявний «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Львів-2024», виготовлений ТОВ «ГЕО-ТЕХ», замовником котрого є та ж сама особа - ОСОБА_2 . У складі даного цього проекту наявні аркуші з підписом невстановленої особи, здійснені від імені ОСОБА_2 , а саме: на титульній сторінці; під технічним завданням; в акті встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); в акті прийомки-здачі проекту землеустрою. Місцем складання та підпису усіх цих документів зазначено місто Львів, Україна. Таким чином, наявні об`єктивні обґрунтовані сумніви в тому, чи виконані дані підписи громадянином України ОСОБА_2 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Зотов Н.М. та представник Львівської міської ради – адвокат Цап П.М. просили відмовити у задоволенні позову.
Суд, заслухавши думку сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті15, частини першої статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Судом встановлено, що Приватному акціонерному товариству “Національна акціонерна компанія “Надра України” на підставі свідоцтва про право власності на адміністративний будинок Серії НОМЕР_1 від 10 лютого 2006 року, виданого Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження №195, належить адміністративний будинок під літерою А-4 площею 3146,6 кв.м. з правом повного господарського відання дочірнього підприємства НАК “Надра України” “Західукргеологія”, який знаходиться в м. Львові на вул. Тургенєва, 33 (станом на даний час - вул. Героїв УПА). 
Рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 11.04.1960 року №364, вирішено: 
- відвести Львівській геологічній експедиції земельні ділянки в м.Львів під будівництво бази експедиції, куди перенести майстерні, автогаражі та склади з житлових дворів в такому порядку, зокрема, б) земельні ділянки по АДРЕСА_4 площею до 0,50 га під будівництво лабораторного корпусу та багатопрверхового житлового будинку з правом знесення існуючого комунального аварійного, житлового будинку АДРЕСА_6 , при умові відселення мешканців з цього будинку і представлення рівноцінної житлоплощі за рахунок Геологічної експедиції;
- зобов`язати нач. Львівської Геологічної експедиції тов. Воронцова розробити проекти детальної планіровки і забудови земельних ділянок, які в установленому порядку погодити з Управлінням головного архітектора м. Львова.
Рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №275 від 27.05.1965 вирішено, зокрема:
- відвести Львівській експедиції земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею до 0,30 га в межах зазначених на плані, в тому числі площа 40 кв. метрів, яку вилучити із користування ковбасного цеху м`ясної фірми, площа із садом 432 кв. метрів, яку вилучити із користування мешканців жилбудинку по АДРЕСА_2 , із зобов`язанням зареєструвати будівництво в міській інспекції Держарбудконтролю та відвод ділянки зареєструвати в Міськкосунгоспі.
Згідно листів Відділу Держгеокадастру у м.Львові від 05.01.2016 за №19-1323-0.2-29/9 та Відділу №1 Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Управління надання адміністративних послуг №130.91-1228/15-24 від 26.03.2024 року, земельна ділянка на АДРЕСА_3 площею 0,2340 га обліковується в користуванні Львівської геологорозвідувальної експедиції (згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998 року №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова»).
Ухвалою Львівської міської ради від 08.02.2024 року №4492 надано ПрАТ НАК «Надра України» «Західукргеологія» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2192 га (в тому числі площею 0,0163га у межах червоних ліній під нерухомістю) на АДРЕСА_3 , для обслуговування адміністративного будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови.
Згідно пояснювальної записки до проекту ухвали «Про надання ДП ПрАТ «Надра України» «Західукргеологія» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 », на земельній ділянці розташована адміністративна будівля «А-4» площею 3146,6 кв.м., яка знаходиться у власності ПрАТ «НАК «Надра України» з правом повного господарського відання ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», а також житловий будинок площею 77,3 кв.м., який знаходиться на балансі відокремленого підрозділу «Львівської ГРЕ» ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія».
Згідно договору купівлі продажу гаража від 17.02.2023, продавець ОСОБА_4 передає у власність (продає), а покупець ОСОБА_2 приймає у власність (купує) гараж АДРЕСА_1 . Гараж з оглядовою ямою, загальною площею 20,1 (двадцять цілих одна десята) кв.м. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 17.02.2023 ОСОБА_2 на праві власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_7 , площею 20,1 кв.м.
Згідно договору купівлі продажу приміщення гаражу від 01.03.2023, продавець ОСОБА_5 передає у власність (продає), а покупець ОСОБА_2 приймає у власність (купує) приміщення гаражу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 01.03.2023 ОСОБА_2 на праві власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_1 , площею 18.8 кв.м.
Згідно договору купівлі продажу господарського приміщення від 20.01.2023, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передають у власність ОСОБА_2 (в особі представника) господарське приміщення під індексом І, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 41,7 кв.м. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 20.01.2023 ОСОБА_2 на праві власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_7 , площею 41,7 кв. м.
Згідно договору №3522 купівлі продажу об`єкта малої приватизації нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 163,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що включають: нежитлові приміщення столярної майстерні та побутові приміщення площею 122,6 кв.м. та нежитлові приміщення бляхарні площею 41,1 кв.м. за результатами електронного аукціону із зниженням стартової ціни, продавець - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради зобов`язується передати у власність покупцю ОСОБА_2 об`єкт малої приватизації нежитлові приміщення першого поверху під індексом 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 загальною площею 163,7 кв.м., що включають: нежитлові приміщення столярної майстерні та побутові приміщення площею 122,6 кв.м. та нежитлові приміщення бляхарні площею 41,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації.
Пунктом 1.1 договору визначено, що об`єкт приватизації належить Львівській міській територіальній громаді в особі Львівської міської ради, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 307219893, дата формування 12.08.2022 року.
Актом приймання передачі №3522 від 19.12.2022 року засвідчується, що продавцем (Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) та балансоутримувачем (Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради») виконані зобов`язання щодо передачі Покупцю ( ОСОБА_2 ) у власність Об`єкта приватизації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (сорок) нежитлових приміщень першого поверху під індексами 2,3,4,5,6, 7,8,9,10,11,12 загальною площею 163,7 кв.м. (сто шістдесят три цілих сім десятих квадратних метра), що включають: нежитлові приміщення столярної майстерні та побутові приміщення площею 122,6 кв.м. та нежитлові приміщення бляхарні площею 41,1 кв.м.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.12.2022 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності приміщення столярної майстерні та побутові приміщення, приміщення бляхарні, загальна площа 163, 7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з відповіді Управління надання адміністративних послуг Відділу №1 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.10.2023 №32-13-0.91-2974/15-23, згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м.Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998 року за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова», земельна ділянка на АДРЕСА_1 , відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.
Ухвалою Львівської міської ради від 08.02.2024 року №4493 надано громадянину ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0928 га на АДРЕСА_1 , для реконструкції існуючих будівель під офісний центр за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачених Конституцією України і законами України.
За приписами статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території та згідно ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ( у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Статтею 12 Земельного Кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Статтями 116, 118 Земельного кодексу України визначено підстави й порядок набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 11 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 08.02.2024) передбачено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.
Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 08.02.2024), особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
У частині 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
Отже, стаття 123 Земельного кодексу України визначає загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею, матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу (аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19).
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність чи користування та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність чи користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. 
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.
ОСОБА_2 , отримавши у власність об?єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся з Львівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під такими об?єктами нерухомості з метою проведення реконструкції таких об`єктів.
При цьому, як вбачається з відповіді Управління надання адміністративних послуг Відділу №1 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.10.2023 №32-13-0.91-2974/15-23, згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м.Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998 року за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова», земельна ділянка на АДРЕСА_1 , відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави, передбачені ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, за яких ОСОБА_2 могло бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Також матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Львівської міської ради №4492 від 08.02.2024 позивачу також надано відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,2192га на АДРЕСА_3 для обслуговування адміністративного будинку за рахунок земель, що не надані у власність чи користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) вказано, що «чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (провадження № 14-458цс18) зазначила, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16 (провадження № 11-986апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18).
Дозвіл органу місцевого самоврядування є лише згодою власника землі на розробку проекту. Це не є рішенням про передачу у власність чи надання у користування. 
Оскільки дозвіл не породжує обов`язкових юридичних наслідків для інших осіб, він не може бути предметом самостійного судового оскарження з метою його скасування.
Якщо особа вважає, що її права порушені, вона має право оскаржувати вже кінцеве рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу ділянки (наприклад, в порядку адміністративного чи цивільного судочинства).
З приводу посилання представника третьої особи на позицію Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №372/5635/13-ц суд, суд зазначає, що така не є релевантною обставинам справи. Так, у справі на яку покликається представник позивача позовні вимоги стосувались усунення перешкод у користування майном, визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та державних актів на право власності на земельні ділянки.
Натомість, предметом оскарження у справі, яка розглядається є ухвала Львівської міської ради про надання дозволу на розробку проексту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 .
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №910/15262/18, від 3 березня 2020 року у справі №910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зобов`язаний обґрунтовувати свої рішення, але це не вимагає детального розбору кожної заяви або коментаря сторони.
У справі «Серявін та інші проти України» (рішення від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04) ЄСПЛ зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, рішення судів мають достатньою мірою містити мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна розуміти як вимогу відповідати на кожен аргумент.
З огляду на викладене, суд звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради та дії відповідача по реалізації свого права на отримання у користування земельної ділянки під об`єктами нерухомості, які перебувають у його власності, не породжує для позивача виникнення, зміну або припинення юридичних прав та обов`язків.
Положеннями частини 1-4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За таких обставин, суд не вбачає наявності порушеного права позивача при прийнятті оскаржуваної ухвали, а також не вбачає зловживання правом ОСОБА_2 щодо подання клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що є самостійною підставою для відмови в позові.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
у задоволенні позову Дочірного підприємства ПРАТ НАК «Надра України» «Західукргеологія» до Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасуванням ухвали Львівської міської ради №4493 від 08.02.2024 року «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`яти ОСОБА_2 припинити зловживати правом - відмовити в повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: Дочірнє підприємство ПРАТ НАК "НАДРА УКРАЇНИ" "ЗАХІДУКРГЕОЛОГІЯ", ЄДРПОУ: 01432606 , місце знаходження: м.Львів ,пл. пл. Міцкевича, буд. 8.
Відповідач: Львівська міська рада, ЄДРПОУ:04055896, місце знаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_8 .
Повний текст рішення складено 22.05.2026.

Суддя Кушнір Б.Б.