Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/755/25
Провадження по справі № 2/514/428/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області 
у складі головуючого судді Кирилюк І.М.,
за участю секретаря судового засідання - Куруч І.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший українській міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ», Банк) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення прав споживчих послуг,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Висоцький С.О. (діє на підставі ордеру серія АІ №1911258 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) подав до суду вказану позовну заяву, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу виконавчий напис № 27500 від 13 серпня 2020 року про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» стягнутої суми за виконавчим написом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено нотаріус стягнувши в безспірному порядку з позивача заборгованість за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису допустив порушення положень ст. ст. 87, 88 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII), Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, далі – Порядок), постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р №1172. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 (далі – Постанова № 1172, Перелік). Оскільки кредитний договір складений у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, у нотаріуса були відсутні беззаперечні докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед Банком та підстави для вчинення таких дій. 
За заявою Банку на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження, в межах якого приватний виконавець наклав стягнення на пенсійний рахунок позивача. Починаючи з листопада 2020 року з рахунку позивача на користь АТ «ПУМБ» утримані кошти у розмірі 8118 грн 01 коп, які позивач просить стягнути, як гроші, що, на її думку, набуті без належних підстав. 
Також позивач просить стягнути витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у справі.
Ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
11 червня 2025 року Банк надав суду письмові докази, а саме копії документів, які подавались нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису. Правом подати відзив на позов не скористався, просив розглядати справу без участі представника Банку.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, у письмових заявах просили розглядати справу без їх участі. 
Керуючись нормами ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив рішення про проведення судового розгляду без участі сторін, у зв`язку з чим в силу норм ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ознайомившись із заявами сторін по суті спору та іншими процесуальними заявами, дослідивши надані докази на підтвердження наведених обставин та здійснивши їх оцінку кожного окремо та сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі фактичні обставини у справі.
На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. перебуває виконавче провадження ВП № 62902176 від 27.08.2020 року за вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С виконавчим написом № 27500 від 13 серпня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 26.02.2019 року № 1001256462801, укладеним між нею та АТ «ПУМБ» у сумі 65 204 грн 36 коп ( а.с. 15).
Згідно з доданою до позову копії виконавчого напису вказана заборгованість виникла у позивача у термін 30.09.2019 року по 23.06.2020 року. У суму заборгованості включені прострочена заборгованість: за кредитом – 10396 грн 86 коп, комісією – 25 111 грн 94 коп, процентам - 0, 91 грн та строкова заборгованість: за кредитом - 13 399 грн 05 коп, комісією -1620 грн 08 коп, процентами- 0,1 грн, а також неустойка за порушення грошових зобов`язань за кредитним договором - 14 675 грн 42 коп (а.с. 13).
Зазначену інформацію представник позивача отримав у відповідь на адвокатський запит із листа приватного виконавця від 15 травня 2025 року № 5853 та доданих до нього матеріалів (а.с. 12). 
З долученої до вказаного листа постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.09.2020 року убачається, що приватним виконавцем у виконавчому провадженні прийнято рішення здійснювати відрахування із доходів ОСОБА_1 , як боржника, у розмірі 20 відсотків від суми боргу, який з урахуванням винагороди приватного виконавця становить 72399 грн 80 коп (а.с. 16).
У позовній заяві позивач зазначила, що дізналась про стягнення з неї заборгованості після блокування її банківського рахунку внаслідок звернення стягнення на її майно за постановою приватного виконавця. Це твердження не спростовується Банком у поданих суду письмових заявах. 
З долучених Банком документів до справи убачається, що для вчинення виконавчого напису надавались нотаріусу: підписана уповноваженою особою заява про вчинення виконавчого напису від 12.08.2020 року № 292, оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачом виписка з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості, строків погашення та відміткою стягувача про її непогашення, документи Банку та його представника (а.с. 38).
У доданій відповідачем виписці з рахунку, на яку міститься посилання у зазначених документах вказані номер кредитного договору, дата укладення (26.02.2019 року), номер рахунку, розмір заборгованості та її складові, інформація про направлення ОСОБА_1 письмової вимоги із повідомленням про строк для погашення заборгованості до 30.06.2020 року, тощо (а.с. 39).
Здійснюючи правову оцінку встановлених обставин, суд виходить з такого.
У статтях 16-19 ЦК України передбачено, що, серед іншого, захист цивільних прав та інтересів здійснюється нотаріусом, шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином виконавчий напис нотаріуса є окремою формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в спеціальному порядку. 
Правове регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлюється нормами Закону № 3425-XII.
Розділ 14 Закону № 3425-XII регламентує вчинення нотаріусом виконавчих написів для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. 
Статтею 88 Закону № 3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачом та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 
Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону№ 3425-XII. 
Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку.
Згідно з Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачом або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачом. 
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Постановою 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. 
Так Постановою № 1172 передбачений перелік документів для одержання виконавчого напису нотаріуса для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум. Згідно з цим переліком нотаріусу мали надаватися оригінал нотаріально посвідченого договору, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
У 2014 році постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі- Постанова 662) цей перелік доповнено розділом “Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 
Згідно з цими змінами для стягнення заборгованості за кредитними договорами у безспірному порядку потребувались оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачом виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Проте вказану Постанову № 662 в частині зазначених змін було скасовано в судовому порядку (рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14).
Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 480 вказаний розділ виключений з Постанови №1172.
Отже з визнанням судом в порядку адміністративного судочинства незаконною та нечинною у 2017 році в частині розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Постанови № 662, нотаріуси мали вчиняти виконавчі написи про стягнення за кредитними договорами грошових сум за умови їх нотаріального посвідчення. 
Оскільки укладений між сторонами кредитний договір не був нотаріально посвідченим, оспорюваний виконавчий напис вчинено 13.08.2020 року, тобто після втрати чинності норм Постанови №662, нотаріус не дотримався процедури стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором у безспірному порядку, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд визнає обґрунтованими.
Як убачається із матеріалів справи, сторони шляхом підписання позивачем заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування від 26.02.2019 року №1001256462801 уклали кредитний договір, на умовах якого Банк надав ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 35 946 грн на умовах оплати процентів за користування кредитом, комісійних за обслуговування кредитної заборгованості у визначених у заяві про приєднання розмірах строком на 24 місяці терміном до 26.02.2021 року. У підписаній позивачем заяві приєднання до Договору сторони визначили графік платежів , за яким мали здійснюватися розрахунки між сторонами (а.с. 12 зв.б.).
У поданих до суду заявах по суті спору та інших письмових зверненнях позивач та її представник не заперечили факт укладення такого договору, водночас не погодились щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. 
Стягнення за виконавчим написом провадиться у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку (ст. 90 Закону № 3425-XII).
Відповідно до відповіді на адвокатський запит представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомила листом від 28.05.2025 року № 1500-0403-8/98300 про те, що на підставі отриманої постанови приватного виконавця Юхименко О.Л., починаючи з листопада 2020 року з пенсії ОСОБА_1 проводились утримання боргу у розмірі 20 відсотків від нарахованих пенсійних виплат. З набранням чинності Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»», тимчасово на період до припинення воєнного стану на території України звернення стягнення на пенсійні доходи позивача припинені.
У листі приватного виконавця Юхименко О. (а.с. 8 зв.б.), зазначено що в межах виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягнуто суму 9 329 грн, з якої 8 118 грн 01 коп станосить суму погашеної заборгованості перед стягувачом (відповідачем). 
Відповідно до частин першої, другої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Оскільки суд дійшов висновку, що виконавчий напис не підлягає виконанню внаслідок порушення нотаріусом порядку вчинення таких дій, обставини на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття Банком грошових коштів у безспірному порядку припинили своє існування. Тому одержані відповідачем кошти в порядку виконання виконавчого напису підлягають стягненню на користь позивача. 
Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до норм якої споживачі звільняються від сплати судового збору. Такий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21.
У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 
Оскільки позивача у цій справі звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05/20 від 07.05.2025 року, укладеного з адвокатом Висоцьким С.О., копію додаткової угоди №2 до Договору №01/05/2025 про надання правової (правничої) допомоги від 07.05.2025 року, копію Акту №2 про приймання наданих послуг правової (правничої) допомоги від 12.07.2025 року на суму 12000 грн, копію звіту №2 детального опису робіт (послуг) наданих в якості правової (правничої) допомоги за вищевказаним договором від 12.07.2025 року на суму 12000 грн, яка полягала у наданні усної консультації з вивчення документів та складання позовної заяви про визнання виконавчого напису та таким, що не підлягає виконанню для подачі до суду, копію квитанції до прибуткового касового ордера №2/5 від 07.05.2025 згідно якого ОСОБА_1 у якості авансу сплачено 5000 грн (а.с. 45 -48).
У постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
Ураховуючи складність справи, проведену правничу роботу, провендення судового розгляду без участі сторін, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про заявлені витрати на правничу допомогу частково в розмірі 5000 грн, що відповідає засадам розумності та співмірності. 
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу у справі у сумі 5000 грн підлягають стягненню з відповідача. 
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27500 від 13.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості у розмірі на загальну суму 65 454,36 гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 8118,01 гривень (вісім тисяч сто вісімнадцять) грн 01 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (кодЄДРПОУ 14282829) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829) на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, у разі якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      І.М. Кирилюк