Справа № 333/6605/25
Провадження № 2/333/383/26

РІШЕННЯ
Іменем України
12 травня 2026 року         м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого – судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ільїної Вікторії Юріївни до Мелітопольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна, про визнання права власності, - 
В С Т А Н О В И В:
23.07.2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ільїної В.Ю. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Мелітопольської міської ради про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, вона є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
На тимчасово окупованій території у м. Мелітополі у позивача залишилося нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належала на праві спільної сумісної власності їй та її чоловіку – ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П.
Згідно з реєстраційним написом на вказаному договорі, право власності зареєстровано у Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.09.1999 року і записано в реєстрову книгу за № 56.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка. Враховуючи вимоги чинного законодавства, у визначений законом строк, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка, відкривши спадкову справу в приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І.
14.01.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що для вчинення нотаріальної дії не було надано документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на квартиру.
Позивач зверталась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради із заявою про проведення реєстрації і внесення відомостей до реєстру щодо нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте 03.07.2025 року отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційний дій № 79750390. 
Наразі у позивача не має можливості отримати архівні копії інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості, так як місто знаходиться під тимчасовою окупацією Російською Федерацією м. Мелітополя, Запорізької області.
Тому позивач звертається до суду за захистом свої прав і просить суд:
-визнати за нею право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-визнати за нею право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 24.07.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
13.01.2026 року ухвалою суду підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., зобов`язано нотаріуса надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 119/2023, відкритої після смерті ОСОБА_2 
13.02.2026 року на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. надійшла копія спадкової справи № 119/2023, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, вимоги, викладені у позовній заяві підтримують у повному обсязі. 
Представник відповідача – Мелітопольської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, рішення у справі просить ухвалити на підставі наявних у матеріалах справи документів. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини її неявки суду невідомі. 
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
За положеннями ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 20.06.2022 року № 3004-5001768346 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 10).
На тимчасово окупованій території залишилося нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності позивачу та її померлому чоловікові – ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.08.1998 року (зворіт, а.с. 10-11).
Відповідно до технічного паспорта складеного 21.07.1993 року Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації Держжитлокомунгосп Запорізької області, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , складається з однієї кімнати, має загальну площу 30,5 кв.м., жилу площу 17,1 кв.м. (а.с. 11-13).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 від 10.01.1969 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_3 , остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (зворіт, а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (зворіт, а.с. 13).
У встановлений законом строк, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка, шляхом звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І.
14.01.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що для вчинення нотаріальної дії не було надано документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на квартиру (зворіт, а.с. 14-15).
Відповідно до реєстраційного напису на договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.09.1999 року, право власності на вказану вище квартиру зареєстровано у Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.09.1999 року і записано в реєстрову книгу за № 56 (а.с. 11).
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 436349905 від 22.07.2025 року, відомості щодо право власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 18).
Згідно зі звітом про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 складає 1 350 270,00 грн. (а.с. 16-17).
З відповіді Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради від 14.11.2024 року № 06 вбачається, що всі архівні інвентаризаційні справи КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» перебувають в м. Мелітополі, у зв`язку з чим на цей час відсутня можливість надати довідку про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 01.01.2013 року, згідно з архівних даних (а.с. 14).
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року (в редакції від 07.05.2024 року) «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), починаючи з 25.02.2022 року Мелітопольська міська територіальна громада тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора РФ.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради Давидовою М.В. було відмовлено у заяві ОСОБА_1 від 26.06.2025 року (реєстраційний номер 67664605) про проведення реєстрації і внесення відомостей до реєстру щодо нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79750390 від 03.07.2025 року (зворіт, а.с. 15).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Мелітополь, що відноситься до Мелітопольської міської територіальної громади Запорізької області, віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.
Частиною першою ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкриваєтьсявнаслідок смертіособи абооголошення їїпомерлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу) (ч. 2).
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).
Частиною першою ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною першою ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Судом встановлено, що спадкоємцем І черги померлого ОСОБА_2 є його дружина – ОСОБА_1 .
У встановленому законом порядку 14.01.2025 року від імені позивача ОСОБА_1 за дорученням – ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини.
Постановою від 14.01.2025 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано спадкоємцем документ, що підтверджує право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (зворіт, а.с. 14-15).
Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».
Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не піддягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.
Відсутність підтвердження державної реєстрації права власності на квартиру перешкоджає позивачу оформити право власності на частину квартири після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом (спадкоємець першої черги) після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено її право власності на частину квартири, проте оскільки отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на частину квартиру на даний час неможливо, так як вона знаходиться на тимчасово окупованій території України, позивач не може розпоряджатися своїм майном та не має можливості отримати відповідну компенсацію за шкоду завдану країною-агресором, що порушує її право власності, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 803,00 грн., проте питання розподілу судових витрат останньою не порушувалось.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1258, 1261, 1278, 1298 ЦК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ільїної Вікторії Юріївни до Мелітопольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна, про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 ) право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 ) право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        В.Б. Кулик