Номер провадження 2/754/7504/26
Справа №758/2294/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
09 червня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 14 392,80 грн, та ухвалив таке рішення:
Стислий виклад позицій сторін
У січні 2026 року в системі "Електронний суд" представник Позивача, ОСОБА_2 , подав до суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (надалі - Позивач) до ОСОБА_1 (надалі - Відповідачка) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 14 392,80 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 8 192,80 грн - заборгованість за процентами; 200,00 грн - комісія за надання кредиту; 2 000,00 грн - заборгованість за неустойкою.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачкою своїх зобов`язань за Договором № 636297908, що був укладений 13.11.2024 року між Відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", яке відступило право грошової вимоги Позивачу.
Відповідачка відзив на позовну заяву не подала.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
Ухвала про відкриття провадження надсилалась за адресою місця проживання Відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( АДРЕСА_1 ). Поштовий конверт повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Отже, Відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає (частина перша статті 131 ЦПК України).
Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом (частина десята статті 130 ЦПК України).
З метою належного інформування про розгляд справи Відповідачки, яка не має електронного кабінету в ЄСІТС, Суд вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації. Зокрема, інформацію було доведено до відома через Портал Дія, а також шляхом направлення повідомлення на відому електронну пошту (elenakorcinskaa965@gmail.com.ua) та номер телефону, що вказані кредитному договорі (0506950401).
Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, жодних заперечень проти позову чи клопотань про надання додаткового часу для подання відзиву не заявила. У зв`язку з ненаданням Відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, Суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості , розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
13.11.2024 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (Первісний кредитор) та Відповідачкою, ОСОБА_1 , було укладено Договір № 636297908 у формі електронного документа з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про електронну комерцію".
Договір укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця. Відповідачка підписала Договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (алфавітно-цифровою послідовністю VYXK), який був надісланий їй в SMS-повідомленні на фінансовий номер телефону. У матеріалах міститься фіксація дати та часу накладення підпису - 13.11.2024 о 20:34:55.
Введення Відповідачкою на вебсайті унікального SMS-коду (VYXK), який був надісланий на її особистий номер телефону, згідно із законом за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (статті 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", стаття 207 ЦК України). Використання відповідачкою логіну, паролю та одноразового ідентифікатора створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Матеріали справи не містять доказів несанкціонованого використання персональних даних Відповідачки третіми особами.
Згідно з умовами договору (зокрема Паспортом кредиту), сторони домовилися про надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн загальним строком кредитування на 30 днів, з кінцевою датою погашення кредиту - 13.12.2024 року. За користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 0,98 % в день на залишок заборгованості. Також договором передбачена сплата одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 200,00 грн.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав Відповідачці кредит на суму 4 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківську картку. Цей факт підтверджується Довідкою вих. № 636297908/ФК від 15.08.2025 року, згідно з якою 13.11.2024 року о 20:35:12 було успішно завершено платіжну операцію (ідентифікатор 2546515930) на суму 4 000,00 грн на картку Відповідачки № 5355-57XX-XXXX-2925.
Суд, оцінюючи цей доказ, ураховує, що згідно з нормами частини четвертої статті 31 Закону України "Про платіжні послуги" після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію:
1) відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості);
2) суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції;
3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо);
4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти);
5) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення).
Також у статті 46 Закону України "Про платіжні послуги" встановлего, що надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: 1) реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи, або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або 2) унікального ідентифікатора отримувача.
Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.
Надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.
У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право:
1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення;
2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Отже, довідка, видана фінансовою компанією (суб`єктом господарювання у сфері надання платіжних послуг), яка має відповідну ліцензію, має офіційний характер. Вона містить інформацію про здійснення платежу в рамках договірних відносин між первісним кредитором і Відповідачем, що безпосередньо свідчить про проведення фінансової операції та повністю відповідає вимогам законодавства щодо належності, допустимості та достовірності доказів.
Ураховуючи те, що Відповідачка, маючи безперешкодний доступ до інформації про рух власних коштів, не надала виписки з банківського рахунку чи інших заперечень на спростування обставин, повідомлених Позивачем, Суд, керуючись принцип змагальності, за обставин цієї справи визнає, що відомості, надані надавачем платіжних послуг щодо успішних транзакцій за номером картки Відповідачки, є належним, допустимим та достатнім доказом реального перерахування кредитних коштів у розумінні Закону України "Про платіжні послуги". 
Отже, факт надання кредиту є повністю доведеним. Відповідачка умови договору порушила, не повернувши кредитні кошти у встановлений строк.
Відповідно до розрахунку заборгованості Відповідачка не здійснювала платежів на погашення кредиту.
За погодженим договором, кінцева дата повернення кредиту - 13.12.2024 року. Залишок заборгованості за основною сумою боргу становить 4 000,00 грн. Ця сума основного боргу є доведеною і підлягає стягненню.
Щодо нарахування відсотків
Відповідно до висновку Верховного Суду припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату відсотків до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (пункт 91 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19)).
Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem.
Суд виходить з того, що строк кредитування, протягом якого кредитор мав право нараховувати договірні відсотки, за договором № 636297908 становив 30 днів та сплив 13.12.2024 року. Докази продовження строку кредитування відсутні. Отже, з урахуванням вказаних вище висновків Великої Палати Верховного Суду, відсотки за договором підлягають нарахуванню лише до 13.12.2024 року включно, тобто, протягом строку кредитування.
Суд здійснив власний розрахунок та визначив розмір відсотків, що підлягають стягненню за 30 днів строку кредитування. Щоденна сума відсотків становить 39,20 грн (що відповідає погодженій сторонами процентній ставці 0,98 % в день від суми 4 000,00 грн). Загальна сума відсотків за 30 днів дорівнює 1 176,00 грн (39,20 грн х 30 днів). У цій частині вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вимога Позивача про стягнення решти відсотків у розмірі 7 016,80 грн (8 192,80 грн - 1 176,00 грн), які були нараховані поза межами строку дії договору, є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту
Позивач просить стягнути з Відповідачки заборгованість за комісією за видачу кредиту в розмірі 200,00 грн.
Суд ураховує, що закон прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Закон України "Про споживче кредитування" після внесення відповідних змін передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункт 31.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21, пункт 43 постанови Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 910/1274/24, пункт 61 постанови Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24).
Суд ураховує також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24. Розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд підтвердив правомірність стягнення такої комісії, оскільки вона оплачується разово, позичальник був ознайомлений з цією умовою при підписанні договору, а її встановлення відповідає положенням частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (пункт 61, 91 постанови від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24).
Отже, вимога про стягнення комісії є законною та обґрунтованою. У договорі передбачена разова комісія за видачу кредиту. Відповідачка була ознайомлена з її розміром та призначенням ще до підписання договору. Враховуючи викладене, а також те, що Відповідачка не надала жодних доказів сплати вказаної комісії, Суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення штрафу (неустойки)
Позивач просить стягнути з Відповідачки заборгованість за штрафом (неустойкою) у розмірі 2 000,00 грн.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Зокрема, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Норма пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України має універсальний (загальний) характер і захищає всіх позичальників від нарахування штрафних санкцій та процентів за статтею 625 ЦК України в період воєнного стану, незалежно від дати укладення кредитного договору. Закон № 3498-IX від 22.11.2023 не впливає на застосування норми ЦК України, який є Основним актом цивільного законодавства України (частина друга статті 4 ЦК України). Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у рішенні від 13.03.2012 № 5-рп/2012 у справі про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)).
Отже, та обставина, що пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року не виключають необхідність застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина друга статті 4 ЦК України), а положення Закону України "Про споживче кредитування" з 23 січня 2024 року взагалі не мають предметом правового регулювання питання щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні.
Ураховуючи, що договір був укладений, і прострочення виконання грошового зобов`язання відбулося в період дії воєнного стану в Україні, Відповідачка звільнена від відповідальності у виді сплати штрафу (неустойки) в силу прямої вказівки закону. Відтак, нарахування Позивачем (чи Первісним кредитором) штрафу є безпідставним, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Щодо наявності в Позивача, як нового кредитора, права вимоги
Позивач має право вимагати сплату заборгованості, оскільки кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).
У цій справі Позивач набув права вимоги до Відповідачки за договором № 636297908 від 13.11.2024 року внаслідок низки послідовних відступлень. Спочатку ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступило право вимоги ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (Договір факторингу № МВ-ТП/17 від 14.01.2025 року). Згодом ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступило це право Позивачу на підставі Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року.
Факт переходу права вимоги підтверджується Реєстром прав вимоги № 4 від 04.08.2025 року до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року (де боржниця ОСОБА_1 вказана під порядковим номером 2785). Крім того, на виконання умов договору факторингу Позивач сплатив вартість відступлених прав вимоги, що підтверджується Платіжною інструкцією № 78 від 05.08.2025 року на суму 6 053 510,49 грн. Отже, набуття Позивачем статусу нового кредитора підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.
Презумпція чинності цього договору факторингу не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).
Щодо обізнаності Відповідачки про заміну кредитора, Суд зазначає, що відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, і в такому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачка здійснила будь-які платежі на погашення кредитної заборгованості як на рахунок нового, так і первісного кредитора. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Позовні вимоги задоволено частково: стягнуто 5 376,00 грн із заявлених 14 392,80 грн, що становить 37,352 % від ціни позову. Відповідно, з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 994,44 грн (2 662,40 грн х 5 376,00 / 14 392,80).
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" заборгованість за Договором № 636297908 від 13.11.2024 року у загальній сумі 5 376,00 грн (п`ять тисяч триста сімдесят шість гривень 00 копійок), що включає: 4 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1 176,00 грн - заборгованість за процентами; 200,00 грн - комісія за надання кредиту, а також судовий збір у розмірі 994,44 грн.
У задоволенні решти позовних вимог (щодо стягнення 7 016,80 грн заборгованості за процентами та 2 000,00 грн за неустойкою) - відмовити.
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "ТАСкомбанк").
Відповідачка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: з 19.12.1985 року АДРЕСА_1 ; адреса проживання в договорі ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України), 9 червня 2026 року.
Суддя          Інна КОВАЛЕНКО