ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11280/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , яка виразилися у неповному проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 14.08.2024 по 24.06.2025 у розмірі по 100 000,00 грн. та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 14.08.2024 по 24.06.2025 у розмірі по 100 000,00 грн з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди 14.02.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 14.08.2024 отримав вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обличчя, грудної клітки та живота, правої гомілки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого ока. Вогнепальне сліпе поранення лівої кисті – скальпована рана долонної поверхні з ушкодженням сухожилок –згиначів. З 14.08.2024 по 24.06.2025, проходив стаціонарне лікування у різних медичних закладах.
Всі виписки та довідки надавав відповідачу, однак виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 14.08.2024 по 24.06.2025 відповідач повністю не провів. 
Такі дії відповідача вважає протиправними та просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 07.10.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що до наказу про виплату передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн включаються військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, а підставою для видання наказу є довідка командира військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за встановленою формою, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Відповідач зауважив, що позивачу відповідно до наявних наказів повністю було виплачено додаткову винагороду за час перебування його на стаціонарному лікуванні. Вказує, що будь-яких додаткових документів на підтвердження невиплати позивачем не наведено.
У додаткових поясненнях представник відповідача вказав, що позивачу по наданих ним документах військовою частиною було сплачено додаткової винагороди в сумі 467096,77 грн. За період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 24.12.2025 (мається на увазі 2024) по 28.02.2025 йому не було виплачено додаткову винагороду, позаяк діагноз з яким він там перебував, не пов`язаний із пораненням отриманим ним при захисті Батьківщини. Також не було виплачено винагороду за період самовільного залишення позивачем військової частини.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , проходив військову службу за призовом у воєнний час у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 №693/20672 (а.с.23) ОСОБА_1 14.08.2024 під час виконання ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини отримав: вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обличчя, грудної клітки та живота, правої гомілки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого ока. Вогнепальне сліпе поранення лівої кисті – скальпована рана долонної поверхні з ушкодженням сухожилок –згиначів.
Підставою видачі довідки є наказ командира Військової частини від 02.08.2024 № 22Т.
Із матеріалів справи вбачається, що після отриманої травми ОСОБА_1 проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я з 14.08.2024 по 04.09.2024, 10.09.2024, з 13.09.2024 по 21.10.2024, 11.11.2024, з 18.11.2024 по 19.11.2024, з 10.12.2024 по 28.02.2025, з 14.03.2025 по 14.04.2025, з 16.04.2025 по 04.06.2025, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.36-68).
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 18.08.2024 року №15429 (а.с.38-39) встановлено, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», з 14.08.2024 по 18.08.2024 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення.
Відповідно до виписки медичної карти стаціонарного хворого від №3686 (а.с.40-41) ВЧ НОМЕР_2 позивач проходив стаціонарне лікування з 18.08.2024 по 04.09.2024 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення.
Згідно з випискою №6721/2024 від 10.09.2024 ННЦХТ ім. О.О. Шалімова позивач проходив стаціонарне лікування, пов`язане із отриманим пораненням з 04.09.2024 по 10.09.2024.
Довідка №1286 від 10.09.2024 ВЛК ННЦХТ ім. О.О. Шалімова діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вогнепального поранення (14 серпня 2024 року), травма; поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки для лікування з хворобою терміном 14 календарних днів (а.с.44).
Згідно з випискою №6954/2024 від 16.10.2024 ННЦХТ ім. О.О. Шалімова позивач проходив стаціонарне лікування пов`язане із отриманим пораненням з 13.09.2024 по 16.10.2024 (а.с.46-47)
Відповідно до довідки №1366 від 16.10.2024 ВЛК ННЦХТ ім. О.О. Шалімова діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вогнепального поранення (18 серпня 2024 року), травма кваліфікується як тяжка; поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує подальшого лікування КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» терміном 30 календарних днів (а.с.48).
Згідно з випискою №7551 від 21.10.2024 ННЦХТ ім. О.О. Шалімова позивач проходив стаціонарне лікування пов`язане із отриманим пораненням з 16.10.2024 по 21.10.2024 ( а.с.49-50).
Як вбачається із Постанови та Довідки гарнізонної ВЛК ВЧ НОМЕР_3 №6354 від 05.12.2024 ОСОБА_1 стан після вогнепального поранення (18 серпня 2024 року), травма кваліфікується як тяжка; поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує тривалого лікування протягом 60 календарних днів. Потребує реабілітації у КНП «Центральна клінічна лікарня» на строк не менше 21 календарного дня. У даній постанові вказано діагноз пов`язаний із отриманням позивачем поранення.( а.с.51-52).
З історії хвороби №6243 від 24.12.2024 КНП Чернівецької міської ради «Центральна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 10.12.2024 по 24.12.2024 (а.с.53-54).
Надалі ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у «Чернівецькій обласній психіатричній лікарні» з 24.12.2024 (у документах помилково вказано 24.12.2025) по 28.02.2025, що підтверджується випискою стаціонарного хворого №6882 від 28.02.2025 з приводу шизофренії, параноїдна форма, плинний процес, стан медикаментозного покращення (а.с.55-56).
Відповідно до довідки №1665 від 14.03.2025 гарнізонної ВЛК діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) 14.08.2024: захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини Б. Потребує лікування на 30 календарних днів (а.с.59).
Згідно відпускного квитка від 15.03.2025 (а.с.142 зворот) позивач звільнений за станом здоров`я з 14.03.2025 по 12.04.2025.
Також ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування із травмою, пов`язаною із пораненням у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради з 16.04.2025 по 29.04.2025, виписка №1629 (а.с.61-62), з 30.04.2025 по 01.05.2025, виписка №9184 (а.с.63-64), з 02.05.2025 по 04.06.2025, виписка 1871 (а.с. 65-66), з 04.06.2025 по 24.06.2025, виписка №2352 (а.с.67-68).
Відповідно з наказом №48-РС від 28.06.2025 ОСОБА_1 звільнений з військової служби за станом здоров`я на підставі п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.28).
Позивач звертався до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату йому додаткової винагороди від 21.11.2024, №693/17042-в від 12.03.2025 та №693/40637-в від 23.06.2026 ( а.с.132,135,138).
Листом від 05.10.2025 №693/61451 на запит представника позивача від 01.10.2025 року про нарахування і виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 Військова частина НОМЕР_1 , вказала, що на підставі наказів №425 від 29.12.2024 та №262 від 29.07.2025 позивачу було виплачено додаткова винагорода в сумі 131397,85 грн та 309892,47 грн відповідно. Вказано за які періоди. Зазначено, що для отримання додаткової винагороди за інші періоди необхідно подати додаткові документи (а.с.125). 
Виплата вказаних сум підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця (а.с.128) та підтверджується позивачем (а.с.102).
Цей спір стосується наявності у відповідача правових та фактичних підстав для нарахування та виплати позивачу недорахованої додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 14.08.2024 по 24.06.2025.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із пункту 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 9-2 Закону №2011-ХІІ (доповнено Законом України від 28 червня 2023 року №3161-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану”) під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168.
Пунктом 1-1 Постанови №168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року №836, зі змінами на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший пункту 1-2 Постанови №168).
Абзацами третім, четвертим пункту 1-2 Постанови №168 також установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197; далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Розділом XXXIV Порядку №260 (доповнено наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44) унормовано порядок виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168.
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі – Положення №402), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Відповідно до пункту 13 розділу XXXIV Порядку № 260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Отже, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України. До наказу про виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди включаються військовослужбовці: 1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, 2) які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Норми Постанови №168, Порядку №260 визначають підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я отримання одних із таких чотирьох проявів негативного впливу на організм військовослужбовця: поранення; контузія; травма; каліцтво. Умовами, необхідними для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди є: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва). Для виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні або отримання поранення лише тяжкого ступеню. При цьому підставою для включення військовослужбовця до наказу командира про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 №693/20672 ОСОБА_1 14.08.2024 під час виконання ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини отримав: вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обличчя, грудної клітки та живота, правої гомілки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого ока. Вогнепальне сліпе поранення лівої кисті – скальпована рана долонної поверхні з ушкодженням сухожилок –згиначів.
Як вбачається із заяв по суті справи, рапортів позивача, ОСОБА_1 , з урахуванням довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 №693/20672, просив виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із лікуванням саме у зазначених них поранень та травм, супутніх від них діагнозів з 14.08.2024 по 24.06.2025.
Як вбачається із долучених до справи доказів, а саме витягів з особового рахунку військовослужбовця за 2024, 2025 роки (а.с.128), додаткових пояснень відповідача (а.с. 118-120), листа від 05.10.2025 №693/61451 на запит представника позивача від 01.10.2025, відповідачем з врахуванням наданих до позову медичних виписок та довідок ВЛК фактично було виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду за періоди з 14.08.2024 по 31.08.2024, з 01.09.2024 по 04.09.2024, з 13.09.2025 по 30.09.2024, з 10.12.2024 по 24.12.2024, з 15.03.2025 по 31.03.2025, з 01.04.2025 по 13.04.2025, з 16.04.2025 по 30.04.2025, з 01.05.2025 по 31.05.2025, з 01.06.2025 по 04.06.2025.
З врахуванням викладеного позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Що стосується виплати додаткової винагороди позивачу за жовтень –листопад 2024 року, то суд вказує на наступне.
Відповідно до п.15 розділу ХХХІV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
У матеріалах справи наявний наказ командира військової частини №21 від 04.01.2025 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення лікувального закладу у м.Київ військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом призваним по мобілізації ОСОБА_1 » (а.с.129-131), яким було накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» за нез`явлення з лікувального закладу та відсутність на військовій службі з 15.00 год 22.10.2024 по 14.00 год 09.11.2024.
Пунктом 3.1 даного наказу відповідно до п.15 розділу ХХХІV Порядку №260 вирішено до наказів про виплату додаткової винагороди за вказані порушення не включати ОСОБА_1 за жовтень 2024 року та за весь період нез`явлення з лікувального закладу, включаючи місяць повернення.
По даному факту було розпочате досудове розслідування (а.с.126).
Позивачем та його представником не було долучено до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу щодо скасування вказаного наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення та припинення виплати додаткової винагороди.
Тому зважаючи на вимоги Порядку №260, встановлені обставини справи позовні вимоги про виплату додаткової винагороди за це період задоволенню не підлягають.
Щодо виплати додаткової винагороди позивачу за період перебування його на стаціонарному лікуванні з 24.12.2024 по 28.02.2025, суд зазначає наступне.
У вказаний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні у «Чернівецькій обласній психіатричній лікарні», що підтверджується випискою стаціонарного хворого №6882 від 28.02.2025 з приводу шизофренії, параноїдна форма, плинний процес, стан медикаментозного покращення.
Такий діагноз у виписці від 28.02.2025 не відповідає довідці від 27.08.2024 №693/20672 про обставини травми.
Згідно з підпунктом “а” пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 
“Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України”.
Згідно з підпунктом “д” пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 “Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини”, приймається, зокрема, якщо таке захворювання якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби”.
Відповідно до підпункту “є” пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 постанова ВЛК у формулюванні захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" – приймається якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами “а”, “ґ” цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Тобто, в розумінні чинного законодавства формулювання “поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” та “захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини”, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби є різними категоріями і виплата додаткової винагороди за час лікування пов`язується саме з отриманням “поранення (травми, контузії, каліцтва)”, а не “захворювання”.
При цьому позивачем не було долучено жодного доказу, довідок ВЛК про те, що комісія прийшла до висновку, що захворювання з яким позивач перебував на лікуванні, пов`язане з проходженням ним військової служби, а не захистом Батьківщини.
Саме по собі перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, що виникло під час служби та пов`язане з її проходженням (навіть якщо воно пов`язане із захистом Батьківщини), не зумовлює право на отримання додаткової винагороди за час лікування, хоча основне грошове забезпечення зберігається.
Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
У справі відсутні виписки із медичних карток позивача про перебування на стаціонарному лікуванні та на реабілітації у закладах охорони здоров`я, за інші періоди в часовому проміжку, які зазначені позивачем.
Лише наявність відповідного медичного документу, який засвідчує факт перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні пов`язаного з отриманням ним поранення є підставою для виплати додаткової винагороди.
Тому, позовні вимоги про нарахування та виплату додаткової за інші періоди (жовтень 2024 по 09.12.2024, 01.03.2025 по 14.03.2025 задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, суд погоджується із відповідачем, що правові та фактичні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100000,00 грн за період його перебування на стаціонарному лікуванні та проходження реабілітації у зв`язку із захворюваннями у вказані періоди (за жовтень-листопад 2024, з 24.12.2024 по 28.02. 2025 року, та з 01.03.2025 по 14.03.2025) відсутні, а за інші спірні періоди військовою частиною додаткова винагорода ОСОБА_1 виплачена.
Отже військовою частиною не було допущено протиправних дій щодо неповного проведення нарахувань та виплаті позивачу додаткової винагороди у ці періоди.
Відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Що стосується виплати додаткової винагороди позивачу з 05.06.2025 по 24.06.2025, то суд вказує на наступне.
У вказаний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, виписка №2352 (а.с. 67-68). Із даної виписи вбачається, що лікування ОСОБА_1 у даному медичному закладі було пов`язане з отриманням ним поранення та встановленим після нього діагнозом.
Із долучених до справи документів вбачається та не заперечується відповідачем, що виплата додаткової винагороди за цей період позивачу не була проведена.
Враховуючи вищевказане та норми Постанови №168 ОСОБА_1 за даний період повинна бути виплачена додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Отже в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не спростував доводи позивача про порушення його права на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою №168 за період з 05.06.2025 року по 24.06.2025 року .
З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 05.06.2025 по 24.06.2025 у зв`язку з отриманим 29 серпня 2024 року пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати вказаної додаткової винагороди.
Отже, взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за період з 05.06.2025 по 24.06.2025 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Постанови №168 додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 05.06.2025 по 24.06.2025 та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 за період з 05.06.2025 по 24.06.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 05.06.2025 по 24.06.2025.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Р.С. Денисюк