Справа № 505/3824/25 
Провадж.№ 2/481/299/2026
Р І Ш Е Н Н Я
іменем У К Р А Ї Н И
18.05.2026 року      м.Новий Буг
Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

УСТАНОВИВ:
у жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №694210 від 28.03.2023 року у розмірі 39100,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №694210 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» , відповідно до умов Договору Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач у свою чергу, не належним чином виконав умови кредитного договору та не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.
01.02.2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" уклали договір факторингу №01022024-1, згідно даного договору ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №694210 від 28.03.2023 року. Всупереч умовам Договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" , ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" за Договором № 694210 від 28.03.2023 року в розмірі 39100,00 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі та відшкодувати судові витрати.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2025 року цивільну справу передано на розгляд до Баштанського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.01.2026 року цивільну справу передано на розгляд до Новобузького районного суду Миколаївської області.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження). 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.
16.04.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Сікорської Ірини Станіславівни, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема у відзиві відповідач зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. Також, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону та положенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банкуУкраїни від 21.01.2004 № 22 та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України». Та в матеріалах справи взагалі відсутній кредитний договір N694210 підписаний відповідачем за допомогою одноразового цифрового підпису. В справі наявна лише роздруківка договору, відповідно докази укладення кредитного договору відповідачем взагалі відсутні. Крім того позивачем нараховано заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору з порушенням приписів ст. 1048 ЦК України, тобто після спливу строку кредитування. Крім того зазначила, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки загальна сума процентів по кредиту є майже в сім разів більша за тіло кредиту що становить непомірний тягар для відповідача. Крім того, є необгрунтованою вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 8000,00 грн. Витрати на правову дорпомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною та є типовою. Позовна заява складається з 5 аркушів, є типовою (шаблоною), додатки до позовної заяви це копії, яких не багато, складні розрахунки відсутні. Витяг з акту про надання правової допомоги не містить посилання на конкретну справу, в межах якої надавалася правова допомога, в ньому лише вказано номер заявки. З урахуванням викладеного підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 гривень відсутні.
Ухвалою суду від 07.04.2026 року було витребувано документи в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 01.05.2026 року. 
В матеріалах справи мається заява представника позивача про підтримання позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
28.03.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою ІТС Товариства укладено договір №694210 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 420 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, з процентною ставкою 2,2 % в день. Кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача № НОМЕР_1 .
До підписання кредитного договору ОСОБА_1 було ознайомлено з паспортом споживчого кредиту, який містить інформацію щодо умов кредитування при отриманні кредиту у сумі 5000 грн, у тому числі щоденну процентну ставку, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Згідно з довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 22.04.2025 року між цим товариством та ТОВ «Селфі Кредит» 03.05.2022 року було укладено договір №03052022-1 про організацію переказу грошових коштів. Відповідно до цього договору ТОВ «Пейтек Україна» від ТОВ «Селфі Кредит» 28.03.2023 року успішно перерахувало 5000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Таким чином кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
Факт перерахування 28.03.2023 року ТОВ «Селфі Кредит» грошових коштів у розмірі 5000 гривень на картковий рахунок відповідача також підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» про належність карткового рахунку№ НОМЕР_2 відповідачу та інформацією, щодо зарахування грошових коштів 28.03.2023 року у розмірі 5000,00 гривень на картковий рахунок відповідача. 
01.02.2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №01022024-1, згідно даного договору ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №694210 від 28.03.2023 року, що підтверджується копією договору факторингу, Актом приймання передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 року, платіжною інструкцією про здійснення плати за відступлення прав вимоги та витягом з Реєстру боржників (а.с. 28-31). 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором № 694210 від 28.03.2023 року, відповідачка ОСОБА_1 станом на 01.02.2024 року має заборгованість у сумі 39100,00 гривень, що підтверджується наданим до суду розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований та з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 34100,00 грн заборгованість за відсотками.
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Дійсність укладення договорів за допомогою ЕЦПО неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільних правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст.639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Приписами статті 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. У такому випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах.
Таким чином вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 207, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором – Р 335.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).
За такого, позивач як кредитор у зобов`язанні має право на задоволення вимог до відповідачки .
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 39100,00 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5000,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 34100,00 грн.
Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки, строком кредитування). Таким чином, з відповідача на користь ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість за договором №694210 від 28.03.2023 року в загальному розмірі 39 100,00 грн.
Посилання відповідачки на те, що позивачем не було доведено наявності у позивача права вимоги до неї, видачу їй кредитних коштів, суму заборгованості за кредитом, відсутність кредитного договору, спростовуються дослідженими доказами.
Право вимоги позивача до відповідачки підтверджується умовами договору факторингу від 01.02.2024, видача кредитних коштів довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 22.04.2025 про перерахування 28.02.2023 року на вказану відповідачкою платіжну картку 5000,00 грн за ТОВ «Селфі Кредит», сума заборгованості умовами кредитного договору, які передбачають щоденне нарахування відсотків та розрахунком заборгованості. Факт укладення Кредитного договору крім іншого також підтверджується довідкою про ідентифікацію відповідача в ІТС кредитора, формуванням та направленням ідентифікатора позичальнику та акцепт Договору у формі одноразового ідентифікатора Р335. Відповідачка належними доказами вказаного не спростувала.
Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».
З урахуванням викладеного суд вважає, що викладені вище твердження відповідачки не заслуговують на увагу.
Що стосується доводів відповідачки про те, що, на її думку, нараховані позивачем відсотки є завищеними, то вони є безпідставними. Перед укладанням кредитного договору відповідачка була ознайомлена з його умовами, в тому числі з реальною процентною ставкою за договором і строком кредитування, який становив 420 днів.
Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідачка, ознайомившись з умовами договору, знала процентну ставку, строк договору і погодилася укласти кредитний договір, взявши на себе обов`язок повернення кредиту разом з відсотками у обумовлений договором строк.
Досліджені докази свідчать, що нарахування відповідачці заборгованості за кредитним договором відповідає умовам кредитного договору. Заборгованість за відсотками нарахована у межах строку кредитування.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи розмір та види судових витрат по справі, ступінь доведеності факту їх понесення позивачем, а також результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень. 
Щодо вирішення судом питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.ч.3-4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір №0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 укладений між АО «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», акт наданих послуг від 08.10.2025 року №494 на суму 8000,00 гривень, детальний опис наданих послуг по Акту №494 від 08.10.2025 року.
За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежне від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).
Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн за участь у даній справі, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи та ціною позову, їх необхідністю для постановлення судового рішення. Зокрема, суд дійшов висновку, що написання позовної заяви здійснено у типовій категорії справ, а тому не потребує значних затрат часу на виконання таких робіт. Крім того суд вважає що окреме вивчення матеріалів справи ( поза рамками складання позовної заяви тривалістю 3 год 30 хв ) тривалістю 2 години не відповідає критерію необхідності. Крім того в договорі про надання правової допомоги зазначено про фіксовану вартість однієї кредитної справи у розмірі 8000 гривень, без деталізації вартості години робіт. Також вартість години надання правничої допомоги не зазначено і в детальному описі наданих послуг.
Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі повинні складати 4000,00 гривень.
Таким чином у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (реквізити код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_3 , банк АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за договором про споживчий кредит №694210 від 28.03.2023 року в розмірі 39 100,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (реквізити код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_3 , банк АТ «Креді Агріколь Банк») судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (реквізити код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_3 , банк АТ «Креді Агріколь Банк») судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 18.05.2026 року.

Суддя