Справа № 383/1002/26
Номер провадження 2-а/383/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Замші О.В., розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Пономарьова О.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив скасувати:
- постанову серії ЕНА №7258038 від 25.05.2026 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП; 
- постанову серії ЕНА №7258028 від 25.05.2026 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; 
- постанову серії ЕНА №7258014 від 25.05.2026 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 травня 2026 року інспектором відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кринишним Романом Олександровичем прийнято постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача по справі, а саме: 
- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7258014 від 25 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього стягнення в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень; 
- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7258028 від 25 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено на нього стягнення в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень;
- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7258038 від 25 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.
Вказує, що оскаржувані постанови від 25 травня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконними, необґрунтованими та винесеними з суттєвим порушенням процедури розгляду справи, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу інкримінованих правопорушень належними та допустимими доказами, зокрема відсутня будь-яка фото- чи відеофіксація події, а в самих постановах не зазначено технічного засобу, за допомогою якого така фіксація могла здійснюватися. Позивач наголошує, що уповноваженою особою не опитано свідків події, а розгляд справи проведено не за місцем ймовірного вчинення правопорушення, адже інспектор був відсутній на вказаній ділянці автодороги Н-14, при цьому позивач стверджує, що мав при собі всі необхідні документи, номерний знак був наявний, а транспортний засіб перебував у належному технічному стані. З огляду на це, посилаючись на практику Верховного Суду щодо розподілу обов`язку доказування, позивач вказує, що сама по собі постанова не може слугувати беззаперечним доказом вини, фактичні обставини справи ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, у зв`язку з чим просить суд визнати дії інспектора неправомірними та скасувати оскаржувані постанови.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2026 року, позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Недоліки позовної заяви виправлені 18.06.2026 року.
25.06.2026 року від представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що інспектор поліції діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення. Справи було правомірно розглянуто, а уповноважена особа оцінювала докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин.
На обґрунтування правомірності своїх дій відповідач вказує, що 25 травня 2026 року під час руху позивача автодорогою Н-14 інспектором відділення поліції № 3 (м. Бобринець) було зафіксовано одразу декілька порушень Правил дорожнього руху. Зокрема, позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності: за ч. 1 ст. 126 КУпАП (штраф 425 грн) через відсутність при собі посвідчення водія (порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху); за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (штраф 1190 грн.) за керування транспортним засобом без номерного знака (порушення п. 2.9.в Правил дорожнього руху); та за ч. 1 ст. 121 КУпАП (штраф 340 грн) через керування автомобілем з відсутніми стоп-сигналами (порушення п. 31.1 Правил дорожнього руху).
З огляду на викладене, відповідач наголошує, що адміністративні стягнення застосовані без процесуальних порушень, у межах санкцій відповідних статей КУпАП та уповноваженою на те посадовою особою, яка мала законне право розглядати справу, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.
26.06.2026 року від начальника відділу поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшов диск з відеофіксацією обставин, які сталися на дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв 125 км. 
30.06.2026 року від представника позивача – адвоката Пономарьова О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що доводи відповідача не спростовують викладених у позові обставин, а надані докази є недопустимими. Зокрема, звертається увага на суттєві порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності: в оскаржуваних постановах відсутні посилання на технічний засіб, яким здійснювався відеозапис (порушення ст. 283 КУпАП), розгляд справи безпідставно проводився в приміщенні ТЦК та СП, а не за місцем вчинення правопорушення чи місцезнаходженням органу поліції, при цьому фактичний розгляд здійснював один поліцейський, а постанови виніс інший. Крім того, представник вказує на процесуальні порушення з боку відповідача щодо порядку направлення відзиву та наголошує на відсутності заявленого відеозапису в електронному кабінеті.
Щодо суті інкримінованих правопорушень представник позивача наголосив, що об`єктивною стороною порушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, є безпосереднє керування транспортним засобом, тобто приведення його в рух. Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль перебував у русі та був законно зупинений працівниками поліції, а саме по собі перебування особи біля або всередині нерухомого транспортного засобу не є доказом керування ним, у діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень. Посилаючись на презумпцію невинуватості та недоведеність вини належними доказами, представник вважає дії поліцейського неправомірними та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.
Cуд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до наступного висновку.
25.05.2026 року інспектором відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кринишним Р.О. було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №7258038 від 25.05.2026 року, серії ЕНА №7258028 від 25.05.2026 року, серії ЕНА №7258014 від 25.05.2026 року, відповідно до яких ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваних постанов слідує, 25.05.2026 року о 20 год. 26 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом по дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький Миколаїв 125 км, без номерного знаку при цьому на автомобілі були відсутні стоп сигнали та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги: п. 31.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів; п. 2.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого забороняється, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування; п. 2.9.в Правил дорожнього руху України, відповідно до якого забороняється, керування водієм транспортним засобом без номерного знаку. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. 
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи та зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.
Також на водія покладено обов`язок, зокрема на вимогу поліцейського пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.
З наданого начальником відділу поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області відеозапису події, вбачається, що працівником поліції було зупинено транспортний засіб без номерного знаку під керуванням  ОСОБА_1 . Підчас спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляє, що при собі немає посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб та вказує, що даний транспортний засіб належить ОСОБА_2 , який є його адвокатом. Окрім того, з відеозапису чітко вбачається відсутність на транспортному засобі стоп сигналів. Після приїзду ОСОБА_2 на місце події, він вказує що у нього з ОСОБА_1 у кладений договорі про надання правової допомоги та він представляє його інтереси, як клієнта. В розмові з працівником поліції ОСОБА_2 підтверджує, що дійсно ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі без номерного знаку та документів бо їх постійно крадуть та вони наразі знаходяться в іншому транспортному засобі. В ході бесіди, ОСОБА_2 повідомив поліцейському, що в подальшому не допустить вчинення подібних порушень. На пропозицію працівника поліції залишити транспортний засіб на місці зупинки та проїхати до офісу ОСОБА_2 за документами які підтверджують його повноваження як представника для складання відповідних адміністративних матеріалів за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ОСОБА_2 погодився.
Відповідно до п. 2.1.а Правил Дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 2.9.в Правил Дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.
Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідальність настає за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно до п. 31.1 Правил Дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Щодо доводів представника позивача про не відображення в оскаржуваних постановах посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація події, суд зазначає таке. Навіть за відсутності в постановах посилань на технічний засіб фіксації, суд визнає надане відео належним та допустимим доказом, оскільки воно безпосередньо містить вичерпну інформацію щодо предмету доказування, об`єктивно відображає обставини події та дозволяє зробити висновок про наявність події правопорушення, оскільки факт правопорушення підтверджується сукупністю інших доказів. 
Зокрема, на відеозаписі чітко зафіксовано факт відсутності номерного знаку та стоп сигналів на транспортному засобі, особисте підтвердження ОСОБА_1 про відсутність посвідчення водія та реєстраційних документів. Більше того, факт керування транспортним засобом без номерного знаку та відповідних документів прямо визнав і підтвердив сам представник позивача — адвокат Пономарьов О.В., пояснивши це тим, що вони знаходяться в іншому автомобілі через побоювання крадіжки.
Враховуючи викладене, досліджені судом докази у своїй сукупності повністю спростовують доводи позовної заяви щодо бездоказовості та необґрунтованості дій працівника поліції.
З приводу заперечень представника позивача щодо порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а саме складання адміністративних матеріалів не за місцем вчинення правопорушення, суд зазначає наступне. Як вбачається з дослідженого відеозапису, після прибуття на місце події адвоката Пономарьова О.В., останній добровільно погодився на пропозицію працівника поліції проїхати до його офісу для надання документів, які підтверджують повноваження, та безпосереднього складання відповідних адміністративних матеріалів. Хоча постанови і складалися не на місці зупинки, під час їх оформлення представник позивача не висловлював жодних заперечень чи зауважень з даного приводу. Відтак, суд розцінює такі дії сторін як узгоджені та такі, що не призвели до порушення процесуальних прав позивача на захист.
За таких підстав суд приходить до висновку, що оспорювані постанови про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕНА №7258014 від 25.05.2026 року, серії ЕНА №7258028 від 25.05.2026 року, серії ЕНА №7258038 від 25.05.2026 року, є законними та скасуванню не підлягають. 
Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, 

УХВАЛИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, відмовити. 
Постанову серії ЕНА №7258038 від 25.05.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанову серії ЕНА №7258028 від 25.05.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанову серії ЕНА №7258014 від 25.05.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення судом першої інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження за адресою: вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, Кропивницький район, Кіровоградська область, ЄДРПОУ 40108709.

Повний текст судового рішення проголошено 01.07.2026 року

Суддя Олена ЗАМША