П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40835/25	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
повний текст судового рішення
складено 25.02.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 	
ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24 жовтня 2025 року №36, яким йому відмовлено у встановленні надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути його заяву від 10.10.2025 р. з урахуванням: участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1986 р.); державних відзнак за виконання завдань у зоні ЧАЕС; принципу правонаступництва України щодо державних нагород СРСР;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про встановлення йому надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною у розмірі, визначеному Законом №1767-ІІІ;
- судові витрати покласти на відповідача;
- звільнити його від сплати судового збору згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як особу, віднесену до 2 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В обґрунтування вимог позову зазначено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації (категорія 2), військовим квитком, архівними документами та довідками, які підтверджують його участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, а також те, що під час виконання завдань у зоні аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року він отримав дозу радіаційного випромінення 12,5 рентген. За виконання службових завдань у зоні ЧАЕС нагороджений державними нагородами: орденом «За службу Родине в вооруженных силах СССР» III ступеня; медаллю «За ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС». 10 жовтня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про встановлення надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III. 24 жовтня 2025 року позивачу була надана письмова відповідь — рішення №36 про відмову. У рішенні зазначено, що радянський орден «За службу Родине» не є державною нагородою України і не може бути підставою для встановлення надбавки.
Таке рішення на думку позивача є необґрунтованим та протиправним, що порушує його законні права.
До суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та, зокрема, зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про особливі заслуги перед Україною» від 01.06.2000 № 1767 пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються громадянам України: Героям України; особам, нагородженим орденами Героїв Небесної Сотні; чотирма і більше орденами України, особам, відзначеним почесним званням України «народний» після проголошення незалежності України. Згідно ст. 2 Закону № 1767 пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України. Відповідно до ст. 3 Закону №1767 встановлюються пенсії: за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років. Статтею 4 Закону № 1767 передбачено, що пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у ст. 1 Закону № 1767, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону №1767 пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії, або з дня набуття права на неї, якщо звернення відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви з усіма необхідними документами. Позивач 10.10.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області із заявою про встановлення надбавки до пенсії за особливі заслуги відповідно до Закону № 1767. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.10.2025 № 36 Позивачу відмовлено у встановлені надбавки до пенсії за особливі заслуги. Відмова у перерахунку пенсії обумовлена тим, що встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим орденом «За службу Родине в ВС СССР ІІІ ст», зазначеним Законом не передбачено.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – відмовлено.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною та визначення набавки за конкретну нагороду для окремих категорій громадян за здійснення визначного геройського вчинку або визначного трудового досягнення регулюється положеннями Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (далі - Закон №1767-III) та Схемою визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (далі - Схема №2054).
Норми Закону №1767-III та Схеми №2054 визначають вичерпний перелік окремих категорій громадян, які мають право на призначення такої пенсії та розмір надбавки за відповідну державну нагороду до яких позивач не відноситься.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що не заперечується відповідачем.
Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. Серії НОМЕР_1 від 15.03.1993 р. ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». 
За посвідченням Серії НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_1 пенсія призначена за вислугу років.
Згідно посвідчення учасника Ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році від 23.08.2024 року ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до виписки із особистої справи підполковника ОСОБА_1 від 12.11.1993 року Військової частини НОМЕР_3 нагороджений орденом "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" III ступеня № ордена 92002, за активну і самовіддану роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, успіхи в бойовій підготовці, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року;
У довідці виданої «…майору ОСОБА_2 вказано, що він з 2, 5, 6, 8, 11, 14, 16, 17, 18, 23, 24, 25 листопада 1986 року виконував функціональні обов`язки у складі оперативної групи МО СРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС в 30 кілометровій зоні. Згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 04 червня 1986 року № 665– 195 вказаний період служби належить зарахуванню до вислугу років на пенсію на пільгових умовах — 1 місяць за 3 місяця.
У довідці виданої майору ОСОБА_3 вказано, що з 30 жовтня 1986 року по 28 листопада 1986 року виконував функціональні обов`язки у складі оперативної групи Міністерства оборони СРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЭС. Отримав дозу опромінення 12,5 рентген.
Згідно довідки ОСОБА_1 з 2, 5, 6, 8, 11, 14, 16, 17, 18, 23, 24, 25 листопада 1986 року виконував функціональні обов`язки у складі оперативної групи Міністерства оборони СРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЭС в 30 кілометровій зоні. Згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 4 червня 1986 року № 665-195 вказаний період служби належить зарахуванню до вислугу років на пенсію на пільгових умовах — 1 місяць за 3 місяца.
У довідці Військової частини НОМЕР_4 від 07.03.1982 року №0177 вказано, що ОСОБА_1 в січні — лютому 1987 року на підставі Директиви МО СРСР № Д-18 від 27.05.86 р. виплачене грошове забезпечення за роботу в I зоні небезпеки 30-км зони Чорнобильскої АЭС у трьохкратному розмірі поверх щомісячного грошового забезпечення у сумі 952 рубля.
За змістом довідки Центрального архіву МО України №1/3448 від 18.09.1997 року за документами Військової частини № НОМЕР_5 установлено, що ОСОБА_1 у складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 30.10.1986 року по 23.11.1986 року.
За випискою командира Військової частини НОМЕР_5 від 30.10.1986 року майор ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язку за своєю штатною посадовою у складі оперативної групи Міністерства оборони СРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЭС в 30-кілометровій зоні з 30 жовтня 1986 року по 28 листопада 1986 року.
За інформацією з Орденської книжки ОСОБА_1 нагороджений 22.02.1986 року орденом «За службу Родине в ЗС СССР ІІІ ст.».
10.10.2025 року позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про встановлення надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Листом ГУ ПФ України в Одеській область від 27.10.2025 року повідомлено ОСОБА_1 , що за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії 
ГУПФ України в Одеській області 24.10.2025 року прийнято рішення №36 про відмову у встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною (надалі спірне рішення, а.с.23-24).
У рішенні, зокрема, зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі — Закон № 2262), у встановленні пенсії відмовлено.
Відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та змінами, які внесено Законом України від 29.05.2023 № 3113-IX «Про внесення змін до законів України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» та «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб», який набрав чинності з 01.07.2023, в якому змінено перелік осіб, яким встановлюється пенсія за особливі заслуги перед Україною, встановлюються громадянам України, зокрема, Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України "народний" після проголошення незалежності України, ветеранам війни, які після проголошення незалежності України нагороджені орденом за особисту мужність (особистий внесок), виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, видатним спортсменам — переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи, космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків, особам, відзначеним почесним званням України "заслужений", державною премією України, нагородженим одним із орденів України, матерям, які народили п`ять і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку. Особам, яких відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнано борцями за незалежність України у XX столітті та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.
Встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим орденом "За службу Родине в ВС СССР ІІІ ст", зазначеним Законом не передбачено. Враховуючи викладене, для встановлення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною згідно наданих документів правових підстав немає». 
Отже протиправність спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
За приписами частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України кожному ґарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Порядок призначення пенсій за особливі заслуги перед Україною, розміри, в яких такі пенсії призначаються, а також коло осіб, які мають право на їхнє призначення, визначено Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (далі - Закон №1767-ІІІ).
Статтею 1 Закону №1767-ІІІ передбачено, що пенсія за особливі заслуги перед Україною (надалі - пенсія за особливі заслуги) встановлюється таким громадянам України:
1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України «народний» після проголошення незалежності України;
2) ветеранам війни, які після проголошення незалежності України нагороджені орденом за особисту мужність (особистий внесок), виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України;
3) видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;
4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;
5) особам, відзначеним почесним званням України «заслужений», державною премією України, нагородженим одним із орденів України;
6) матерям, які народили п`ять і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку;
7) особам, яких відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнано борцями за незалежність України у XX столітті та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.
Колегія суддів зазначає, що аналіз вказаної норми дає підстави дає підстави для висновку, що лише окремі категорії громадян України мають право на призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Відповідно до статей 2-5 Закону №1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.
За цим Законом встановлюються пенсії: за віком; по інвалідності; у разі втрати годувальника; за вислугу років.
Пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.
Пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах:
- 4200 гривень - особам, зазначеним у пункті 7 статті 1 цього Закону;
- від 35 до 40 відсотків розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, - особам, зазначеним у пунктах 1 і 6 статті 1 цього Закону;
- від 23 до 35 відсотків розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону.
Розмір надбавки особам, зазначеним у пунктах 1-6 статті 1 цього Закону, визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, а особам, зазначеним у пункті 7 статті 1 цього Закону, - відповідно до абзацу другого частини першої цієї статті. У разі якщо особа одночасно має право на надбавки з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою, у максимальному розмірі.
Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.
У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги, розмір якої визначений відповідно до абзаців третього і четвертого частини першої цієї статті, з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму. Розмір пенсії за особливі заслуги, визначений згідно з абзацом другим частини першої цієї статті, починаючи з 2024, щороку з 1 березня підвищується на коефіцієнт збільшення, який визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рішенням Кабінету Міністрів України.
Наказом №2054 затверджено Схему визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
Відповідно до Схеми №2054 визначено розмір надбавок особам, зазначеним в пунктах 1,6; 2-4; 5 Закону №1767-III.
Спірним питанням у даній справі є наявність підстав для призначення позивачу пенсії за особливі заслуги перед Україною, з огляду на нагородження його орденом «За заслуги Родине в Вооруженных Силах СССР» ІІІ ступеня.
Відмовляючи у позові суд першої інстанції покликався на те, що з 01.07.2023 внесено зміни до закону та оновлено перелік категорій осіб, які мають право на надбавку за особливі заслуги перед Україною. Право на надбавку за особливі заслуги скасовано для осіб, які мають радянські звання та ордени.
Так, стаття 1 у редакції Закону України «Про державні нагороди України» чинної до 01.07.2023 року була викладена у такій редакції:
«Пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України:
1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, особам, нагородженим орденом Леніна, орденом Слави трьох ступенів, орденом Трудової Слави трьох ступенів, чотирма і більше медалями "За відвагу", чотирма і більше орденами України та колишнього Союзу РСР, повним кавалерам ордена "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР", особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "народний";
2) ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження;
3) видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;
4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;
5) народним депутатам України, депутатам колишніх Союзу РСР та Української РСР, членам Кабінету Міністрів України та Уряду колишньої Української РСР;
6) особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 1 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення;
7) депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР;
8) матерям, які народили п`ятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку».
Повним кавалером ордена є особи, які нагороджені усіма трьома ступенями визначеного ордену.
Позивач має орден "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР" ІІІ ступеня.
Орден "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР" був запроваджений Указом Президії Верховної Ради СРСР 28 жовтня 1974 року та входив до складу офіційної системи державних нагород Радянського Союзу. Цим Указом офіційно затверджений трьохступенений (І, ІІ, ІІІ) орден. Нагородження відбувалось за послідовністю від ІІІ ступеня до І ступені. Повних ковалерів ордена "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР" є 13 людей.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не є повним кавалером ордена "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР", а відтак він не мав права на призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною у редакції Закону України «Про державні нагороди України» чинної до 01.07.2023 року.
Законом України Про внесення змін до законів України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" та "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб від 29 травня 2023 року №3113-ІХ преамбулу і статтю 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" (надалі Закон №3113-ІХ) викладено у такій редакції:
"Цей Закон передбачає встановлення для окремих категорій громадян за здійснення визначного геройського вчинку або визначного трудового досягнення у певний період додаткових соціальних благ у вигляді додаткових або підвищених грошових виплат, пільг або компенсацій для задоволення окремих потреб.
Додаткові соціальні блага встановлюються на постійній основі або на певний період у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України. Додаткові соціальні блага у вигляді пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються на постійній основі.
Стаття 1. Пенсія за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсія за особливі заслуги) встановлюється таким громадянам України:
1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України "народний" після проголошення незалежності України;
2) ветеранам війни, які після проголошення незалежності України нагороджені орденом за особисту мужність (особистий внесок), виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України;
3) видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;
4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;
5) особам, відзначеним почесним званням України "заслужений", державною премією України, нагородженим одним із орденів України;
6) матерям, які народили п`ять і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку;
7) особам, яких відповідно до Закону України "Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті" визнано борцями за незалежність України у XX столітті та відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу".
Пунктом 2 розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону №3113-ІХ установлено, що особам, на яких не поширюється дія цього Закону, але яким до дня набрання ним чинності призначена пенсія за особливі заслуги перед Україною, виплата такої пенсії здійснюється на умовах, встановлених Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" до набрання чинності цим Законом.
Згідно пояснювальної записки до Закону України №3113-АХ від 29.05.2023 року обгрунтуванням необхідності відновлення історичної справедливості та посилання соціального захисту осіб, які присвятили життя боротьбі за незалежність України та зазначили жорстоких репресій від радянського тотаріларного режиму. З тексту Закону «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» було повністю вилучено згадки про радянські нагороди та звання. Раніше надбавки отримували особи, відзначені орденами, почесними званнями чи грамотами СРСР та УРСР. Відтепер право на такі пенсії мають виключно особи, які мають значні заслуги перед сучасною незалежною Україною (нагороджені державними орденами, почесними званнями України тощо) та вищезгадані реабілітовані борці за незалежність
Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не мав права на призначення пенсії за особливі заслуги перед України ні в редакції Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" до 01.07.2023 року, не має він такого права і в оновленій редакції Закону.
Покликання апелянта на перехідні положення Закону України «Про державні нагороди України» від 16.03.2000 №1549-ІІІ відхиляється колегією суддів за безпідставністю, з огляду на таке.
Так, статтю 1 Закону України «Про державні нагороди України» від 16.03.2000 №1549-ІІІ (далі - Закон №1549-ІІІ) встановлено, що державні нагороди України (далі - державні нагороди) є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.
Відповідно до вимог статті 3 Закону №1549-ІІІ державними нагородами є: звання Герой України; орден; медаль; відзнака «Іменна вогнепальна зброя»; почесне звання України; Державна премія України; президентська відзнака.
Частинами 1-2 статті 5 Закону №1549-ІІІ передбачено, що державними нагородами можуть бути нагороджені громадяни України, іноземці та особи без громадянства. Нагородження державними нагородами провадиться указом Президента України. Нагородженому вручається державна нагорода та документ, що посвідчує нагородження нею.
Ордени, які встановлюються в Україні передбачені ст. 7 Закону №1549-ІІІ.
Відповідно до вимог статті 15 Закону № 1549-ІІІ особи, нагороджені державними нагородами, користуються пільгами, передбаченими законами України.
Пунктом 3 Прикінцевих положень № 1549-ІІІ установлено, що дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням: громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу; громадян України, іноземців та осіб без громадянства, нагороджених державними нагородами Української РСР (Почесною Грамотою, Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, удостоєних почесних звань Української РСР), а також нагороджених Державними преміями Української РСР; осіб, нагороджених відзнаками Президента України до набрання чинності цим Законом.
Статтею 7 «Про державні нагороди України» визначено, що в Україні встановлюються такі ордени:
орден Свободи - для відзначення видатних та особливих заслуг громадян в утвердженні суверенітету та незалежності України, консолідації українського суспільства, розвитку демократії, соціально-економічних та політичних реформ, відстоювання конституційних прав і свобод людини і громадянина;
орден князя Ярослава Мудрого I, II, III, IV, V ступеня - для нагородження громадян за видатні заслуги перед Україною в галузі державного будівництва, зміцнення міжнародного авторитету України, розвитку економіки, науки, освіти, культури, мистецтва, охорони здоров`я, за визначні благодійницьку, гуманістичну та громадську діяльність;
орден "За заслуги" I, II, III ступеня - для відзначення видатних заслуг громадян в економічній, науковій, соціально-культурній, військовій, державній, громадській та інших сферах суспільної діяльності;
орден Богдана Хмельницького I, II, III ступеня - для нагородження громадян України за особливі заслуги у захисті державного суверенітету, територіальної цілісності, у зміцненні обороноздатності та безпеки України;
орден Героїв Небесної Сотні - для відзначення осіб за громадянську мужність, патріотизм, відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, активну благодійну, гуманістичну, громадську діяльність в Україні, самовіддане служіння Українському народу, виявлені під час Революції гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року), інших подій, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України;
орден "За мужність" I, II, III ступеня - для відзначення військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та інших осіб за особисті мужність і героїзм, виявлені при рятуванні людей, матеріальних цінностей під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у боротьбі зі злочинністю, а також в інших випадках при виконанні військового, службового, громадянського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя;
орден княгині Ольги I, II, III ступеня - для відзначення жінок за визначні заслуги в державній, виробничій, громадській, науковій, освітянській, культурній, благодійницькій та інших сферах суспільної діяльності, вихованні дітей у сім`ї;
орден Данила Галицького - для нагородження військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також державних службовців за значний особистий внесок у розбудову України, сумлінне та бездоганне служіння Українському народу;
орден "За доблесну шахтарську працю" I, II, III ступеня.
Отже, у статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" міститься покликання саме на осіб, нагороджених одним із орденів України. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Позивач не має ордену України, а факт визнання Україною державних нагород СРСР є підставою для ототожнення поняття «орден України» до «ордену СРСР». 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законністю рішення ГУ ПФУ в Одеській області №36 від 24.10.2025 року про відмову у встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Позивач помилково відносить себе до категорії осіб, які мать право на призначенням пенсії за особливі заслуги саме перед Україною, оскільки отримані ним нагороди, не передбачені Законами №1549-III та №1767-ІІІ, а тому надане позивачем тлумачення норм законодавства є помилковим.
Колегія суддів зауважує, що нагороди СРСР, які має позивач, юридично визнаються державою. Ці відзнаки зберігають свій статус, але не дають права на сучасні українські пільги чи надбавки до пенсій, оскільки такі привілеї передбачені лише для державних нагород України та низки статусних відзнак (наприклад, для учасників бойових дій). 
Покликання апелянта на те, що позивач набув право на дану пенсію до внесення змін до Закону №1767-ІІІ та Схеми №2054, тому спірні правовідносини у даній справі виникли щодо правомірності позбавлення пенсії позивача за особливі заслуги перед Україною не заслуговує на увагу, оскільки застосуванню підлягає законодавство, яке є чинним на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії. Більш того, як вже було зазначено апеляційний судом, позивач не мав право на призначення пенсії за особливі заслуги перед України і до 01 липня 2023 року, оскільки не є повним кавалером ордену.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
За правилами статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанці, а тому вона не підлягає задоволенню.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив спір щодо відсутності права позивача на отримання пенсії за особливі заслуги перед Україною, але не надав правового аналізу усім доводам позивача, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити, шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду в редакції цієї постанови.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Підстав для перерозподілу судових витрат не має.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі №420/40835/25 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постановою.
В іншій частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча-суддя: Г.П. Казанчук 

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко