ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

27 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/1995/19	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 0806854208.
Позивач вважає оскаржене податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 0006854208 протиправним з огляду на відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» обов`язку подання звіту про суми податкових пільг. Позивач також зазначає, що не користувався податковими пільгами у періоді, що перевірявся оскільки у податковій декларації з податку на прибуток за відріччя 2018 року об`єкт оподаткування мав від`ємне значення, отже об`єкт оподаткування звітного періоду також має від`ємне значення, у зв`язку з чим сума пільги позивачем не визначається.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не подано звіт про суми податкових пільг за звітний період - півріччя 2018 року, в той час коли норми Податкового кодексу України передбачають подання відомостей про суми коштів, не сплачених до бюджету у зв`язку отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг), у вигляді звіту про суми податкових пільг. За неподання або за несвоєчасне подання звіту про суми податкових пільг застосовуються штрафні санкції, передбачені пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
У відповіді на відзив представник позивача наголошує, що не вважається пільгою сама наявність від`ємного значення об`єкта оподаткування попереднього звітного року, а звіт про податкові пільги вважати податковою декларацією у розумінні Податкового кодексу України не можна, подання звіту та строки на таке подання Податковим кодексом України не визначено, отже відсутні підстави для застосування штрафу.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 справу прийнято до провадження, визначено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39439980) на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ ДПС України, код ЄДРПОУ 44116011)
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності подання (неподання) Звіту про суми податкових пільг Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», за результатом якої складений акт від 01.10.2018 № 4554/26-15-12-08-20/30162340 (далі - акт перевірки).
Перевіркою встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» порушено підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме порушено граничні терміни подання Звіту про суми податкових пільг за півріччя 2018 року, відповідальність за що передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 0806854208, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 170,00 грн.
Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 15.01.2019 № 2101/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 0806854208 - без змін.
Не погодившись зі вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом, при вирішенні якого суд виходить з такого.
Підпунктом 16.1.6 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).
Відповідно до підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право, зокрема, користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.
За визначенням, наведеним у пункті 30.1 статті 30 Податкового кодексу України, податковою пільгою є передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Разом з цим, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору (пункти 30.2, 30.5, 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).
Відповідно до положень пункту 30.6 статті 30 30 Податкового кодексу України суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Облік зазначених коштів ведеться в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.
Облік податкових пільг ведеться згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1233 «Про порядок обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг» (далі - Порядок № 1233, наводиться в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 2 Порядку № 1233 суб`єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв`язку з отриманням податкових пільг, веде облік сум таких пільг та складає звіт про суми податкових пільг (далі - звіт) за формою згідно з додатком.
Пунктом 3 Порядку № 1233 передбачено, що звіт подається суб`єктом господарювання за три, шість, дев`ять і дванадцять календарних місяців за місцем його реєстрації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового періоду. У разі коли суб`єкт господарювання пільгами не користується, звіт не подається.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 1233 податкові пільги визначаються за операціями з постачання товарів та/або послуг, що є об`єктами обкладення податком на додану вартість і відповідно до Податкового кодексу України та міжнародних договорів України, ратифікованих Верховною Радою України, звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, а також тих, до яких застосовані спеціальні режими оподаткування в галузі сільського господарства.
Державна фіскальна служба України кожного кварталу затверджує довідники пільг. Так, у Довіднику №89/2 інших податкових пільг станом на 04 липня 2018 року у розділі «Інші пільги з податку на прибуток» передбачена пільга з кодом 11020301, зміст якої полягає у тому, що «Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділі XX Перехідні положення цього Кодексу».
Судом установлено, що у зазначеному довіднику під кодом 11020301 розміщено таку пільгу як «фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років».
З огляду на викладене, відповідач вважає, що від`ємне значення податку на прибуток, задеклароване позивачем за півріччя 2018 року є податковою пільгою, користування якою передбачає подачу окремого звіту.
Проте, згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення даного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України).
Зазначену різницю суб`єкти підприємницької діяльності відображають у рядку 3.2.4 додатка РІ «Різниці» до податкової декларації з податку на прибуток підприємства, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року №879.
Так, відповідно до матеріалів справи у податковій декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року позивачем зазначено таке: об`єкт оподаткування має від`ємне значення -4594186 грн (код рядка 04), при цьому значення об`єкта оподаткування попереднього звітного періоду (рядок 3.2.4 додаток РІ) становить -4266597 грн, отже об`єкт оподаткування звітного періоду без врахування від`ємного значення об`єкта оподаткування попереднього звітного року складає: (-4649886 грн. (додаток РІ р.03) - (-4266597 грн) (р.3.2.4 РІ) = -383289 грн), тобто теж має від`ємне значення. Таким чином, від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток не підлягає обкладенню цим податком.
Суд наголошує, що це є загальним правилом, а не спеціальною нормою, якими є положення про податкові пільги. Отже, оскільки жодного нарахування податку не відбувається, відсутні підстави для висновку про існування спеціального правила, яке звільняє від сплати податку.
Згідно із підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У разі неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, то відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає таке: з огляду на те, що внаслідок декларування позивачем фінансового результату до оподаткування, який зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років ,нарахування податку не здійснювалося, отже у позивача відсутній обов`язок, передбачений підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а відтак оскаржуване рішення є протиправним.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 0806854208 з урахуванням вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позивач сплатив судовий збір у сумі 1921,00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (місцезнаходження: вул. Кудрявська, буд. 13-19, м. Київ, 04053, код за 30162340) до Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка 33/19, м. Київ, 04655, код за ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08.11.2018 № 0806854208.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя 	І.О. Свергун