КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року м. Київ №320/50277/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» звернулось ТОВ "МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві, що міститься в листі про ненадання статусу платника єдиного податку на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки, вих. № 473/ЗПІ/26-15-04-10-08 від 23.07.2024;
- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві поновити ТОВ «МАГІСТРАЛЬ - СЕРВІС» (ідентифікаційний код 30542138 місцезнаходження: вул. Козелецька, буд. 24, офіс 10, м. Київ, 03065) в реєстрі платників єдиного податку четвертої групи Державної податкової служби України з дати виключення з реєстру та надати відповідну довідку.
Позивач зазначає, що ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» є сільськогосподарським товаровиробником та з 2016 року перебувало на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку четвертої групи. Для підтвердження такого статусу на 2024 рік товариством 19.02.2024 подано до контролюючого органу всі документи, передбачені підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, у тому числі розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та документи на підтвердження обставин непереборної сили. Позивач вважає, що зменшення частки сільськогосподарського товаровиробництва нижче 75 % відбулося виключно внаслідок тимчасової окупації земельних ділянок та неможливості здійснення господарської діяльності через збройну агресію російської федерації. На підтвердження зазначених обставин до податкового органу подано спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації та Запорізької обласної ради від 21.02.2024 із переліком суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, до якого включено позивача. Позивач вважає, що рішення ГУ ДПС у м. Києві про ненадання статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки є протиправним, оскільки прийняте без урахування спеціальних положень підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач зазначає, що ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» подало загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік, яка після розгляду скарги була відновлена в інформаційних системах ДПС та прийнята до розгляду. ГУ ДПС у м. Києві вказує, що для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи юридична особа повинна забезпечити частку сільськогосподарського товаровиробництва не менше 75 % за попередній звітний рік. Відповідач наголошує, що згідно з поданим позивачем розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік така частка становила 0 %. На думку відповідача, наданий позивачем спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації та Запорізької обласної ради не є належним документом для підтвердження обставин непереборної сили у розумінні податкового законодавства, а тому не може бути підставою для застосування винятку, передбаченого підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України. У зв`язку з цим відповідач вважає правомірним рішення про ненадання позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки.
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає, що відзив фактично не містить самостійного правового обґрунтування, а лише дублює мотиви оскаржуваного рішення та загальні норми податкового законодавства. Позивач вказує, що відповідач безпідставно посилається на судову практику щодо сертифікатів Торгово-промислової палати України, яка стосується інших правовідносин та не пов`язана із застосуванням підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України. Позивач наголошує, що спеціальна норма Податкового кодексу передбачає підтвердження обставин непереборної сили рішенням обласної ради та переліком постраждалих суб`єктів господарювання, а саме такі документи були подані до контролюючого органу. Позивач вважає, що наявність бойових дій та окупації земельних ділянок є загальновідомими обставинами, які підтверджують неможливість здійснення господарської діяльності та зумовили зменшення частки сільськогосподарського товаровиробництва.
Також, позивач у додаткових поясненнях звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.07.2025 у справі №420/22049/24, відповідно до якої підпункт 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України передбачає можливість збереження статусу платника єдиного податку четвертої групи у разі недосягнення 75-відсоткової частки сільськогосподарського товаровиробництва через обставини непереборної сили. Позивач зазначає, що для підтвердження таких обставин законодавство вимагає подання рішення обласної ради про наявність обставин непереборної сили та переліку постраждалих суб`єктів господарювання, а не сертифіката Торгово-промислової палати України. На думку позивача, наведена правова позиція Верховного Суду підтверджує неправомірність висновків податкового органу та обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30542138) є сільськогосподарським товаровиробником та здійснює господарську діяльність, пов`язану з вирощуванням сільськогосподарської продукції на землях Новенської та Семенівської сільських рад Мелітопольського району Запорізької області. 
З 01.01.2009 товариство було зареєстроване як сільськогосподарське підприємство зі спеціальним режимом оподаткування податком на додану вартість (платник фіксованого сільськогосподарського податку), а з 2016 року по 31.12.2023 перебувало на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку четвертої групи.
19.02.2024 позивач засобами електронного зв`язку подав до ГУ ДПС у м. Києві податкову звітність для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік, а саме: загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, реєстраційний номер 9033568565; додаток 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» щодо земель за кодом КАТОТТГ UA23080110000020314; додаток 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» щодо земель за кодом КАТОТТГ UA23080250000043914; додаток 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання»; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік, реєстраційний номер 9033568524.
22.02.2024 позивач додатково подав лист №2, до якого долучив спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації №08-48/0979 від 21.02.2024 та Запорізької обласної ради №01-26/0072 від 21.02.2024 про наявність на території Запорізької області обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок таких обставин у 2023 році, до якого включено ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС».
19.02.2024 через електронний кабінет платника податків товариством отримано квитанції №2 щодо прийняття поданої податкової звітності. 
23.02.2024 ГУ ДПС у м. Києві прийняло повідомлення №13961/6/26-15-04-10-08, яким визнало податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи неподаною через порушення вимог пункту 48.3 статті 48 ПК України щодо зазначення контролюючого органу. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач 15.03.2024 подав скаргу до Державної податкової служби України. 
За результатами адміністративного оскарження ДПС України прийняла рішення від 16.05.2024 №14420/6/99-00-06-03-03-06, яким задовольнила скаргу ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» та скасувала рішення ГУ ДПС у м. Києві від 23.02.2024 №13961/6/26-15-04-10-08. 
На виконання рішення ДПС України ГУ ДПС у м. Києві відновило в інформаційній системі ДПС загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи від 19.02.2024 за реєстраційним номером 9033568565. 
17.07.2024 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації №23, у якому просив повідомити про результати розгляду податкової звітності та надати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік. 
23.07.2024 ГУ ДПС у м. Києві прийняло рішення, оформлене листом вих. №473/ЗПІ/26-15-04-10-08, про ненадання ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки. Підставою для прийняття такого рішення контролюючий орган зазначив невиконання позивачем вимог щодо частки сільськогосподарського товаровиробництва. 
Позивач вказує, що усі його земельні ділянки загальною площею 3390,5782 га, розташовані на території Мелітопольського району Запорізької області, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації перебувають на тимчасово окупованій території. У зв`язку з цим товариство з 24.02.2022 фактично позбавлене можливості використовувати земельні ділянки, обробляти посіви, збирати та реалізовувати врожай сільськогосподарських культур. 
Вважаючи рішення ГУ ДПС у м. Києві від 23.07.2024 №473/ЗПІ/26-15-04-10-08 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування та зобов`язання поновити товариство у Реєстрі платників єдиного податку четвертої групи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.
На підставі Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», з 01.01.2015 фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Пунктом 291.4 ст. 291 ПК України регламентовано, що сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
У свою чергу, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування унормований ст. 298 ПК України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.
Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.
Так, на виконання положень пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Водночас пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України регламентовано, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
За змістом приписів п.299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення, а в разі смерті фізичної особи - підприємця - з дати смерті такої фізичної особи;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;
7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);
8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»:
щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення;
щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.
Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку. Водночас однією з підстав анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є неподання таким платником податкової звітності, передбаченої пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.
З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2024 позивач засобами електронного зв`язку подав до ГУ ДПС у м. Києві податкову звітність для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік, а саме: загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, реєстраційний номер 9033568565; додаток 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» щодо земель за кодом КАТОТТГ UA23080110000020314; додаток 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» щодо земель за кодом КАТОТТГ UA23080250000043914; додаток 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання»; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік, реєстраційний номер 9033568524.
Судом встановлено, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
При цьому, якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин (п.298.8.4 п.298.8 ст. 298 ПК України).
Підпунктом 10.2 п. 10 підрозд. 8 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих росією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих росією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 зі змінами та доповненнями.
Частиною третьою статті 10 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що при утворенні обласної та/ або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації, виконавчий апарат такої районної та обласної ради підпорядковується начальнику відповідної військової адміністрації, відповідні районні та обласні ради не здійснюють свої повноваження.
Враховуючи зазначене, ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС», маючи на меті підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи, в той час як частка власного сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік була меншою ніж 75 відсотків, разом з податковою звітністю платника єдиного податку четвертої групи було подало копію рішення обласної ради (обласної воєнної адміністрації) про наявність обставин непереборної сили в регіоні, у якому такий платник значиться постраждалим внаслідок проведення на його земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні (у т.ч. на умовах оренди), бойових дій або їх тимчасової окупації збройними формуваннями росії - а саме спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації №08-48/0979 від 21.02.2024 року та Запорізької обласної ради №01-26/0072 від 21.02.2024 року, про наявність на території Запорізької області обставин непереборної сили та затверджений перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин у 2023, до якого включено ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС».
Як вбачається з пояснень позивача та наданих до матеріалів справи доказів, ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» здійснювало сільськогосподарську діяльність на земельних ділянках, розташованих на території Семенівської та Новенської сільських рад Мелітопольського району Запорізької області, зокрема в с. Полянівка площею 2342,87 га та в с. Ромашки, с. Фруктове площею 1047,7082 га, загальною площею 3390,5782 га, які перебували у довгостроковому користуванні товариства на підставі договорів оренди.
Судом встановлено, що зазначені земельні ділянки, виробничі потужності, об`єкти нерухомого майна та інші активи позивача знаходяться на території Мелітопольського району Запорізької області, яка з початку повномасштабного вторгнення російської федерації перебуває під тимчасовою окупацією. Вказані обставини узгоджуються з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.
Позивач зазначає, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації території Запорізької області товариство з 24.02.2022 фактично позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, використовувати земельні ділянки за їх цільовим призначенням, здійснювати посівні та збиральні роботи, забезпечувати збереження і реалізацію вирощеної сільськогосподарської продукції, а також виконувати виробничі процеси в звичайному режимі.
За твердженням позивача, у 2023 році товариство було позбавлене можливості обробляти земельні ділянки та здійснювати сільськогосподарське виробництво через активні бойові дії, тимчасову окупацію території, відсутність безпечного доступу до земельних ділянок та реальну загрозу життю і здоров`ю працівників. У зв`язку із цим позивач не мав можливості використовувати належні йому виробничі потужності, зібрати та вивезти врожай сільськогосподарських культур, що, на його думку, унеможливило виконання вимог Податкового кодексу України щодо забезпечення частки сільськогосподарського товаровиробництва не менше 75 відсотків для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.
Крім того, позивач зазначає, що починаючи з травня 2022 року на території підприємства відсутній доступ до мережі Інтернет та мобільного зв`язку українських операторів. Продовження господарської діяльності, за твердженням позивача, було пов`язане із безпосередньою небезпекою для життя та здоров`я посадових осіб і працівників товариства.
Також позивач вказує, що представниками окупаційної влади російської федерації неодноразово проводилися обшуки в офісних приміщеннях товариства та за місцем проживання його посадових осіб з метою отримання установчих документів, печаток та доступу до програмного забезпечення підприємства.
За поясненнями позивача, 15.10.2022 до виробничої бази та офісних приміщень ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС», розташованих за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Ромашки, вул. Молодіжна, 37, прибули озброєні особи у військовій формі, які представилися представниками російської федерації та повідомили про так звану «націоналізацію» майна товариства. У зв`язку із зазначеними обставинами засновники та керівництво товариства, за їх твердженням, втратили можливість здійснювати управління підприємством, розпоряджатися його майном та організовувати господарську діяльність.
Судом також встановлено, що за фактом незаконного захоплення майна товариства, погроз працівникам підприємства та перешкоджання здійсненню господарської діяльності 12.12.2022 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №12022020010001415 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 438 Кримінального кодексу України. Надалі матеріали кримінального провадження були передані за підслідністю до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області.
Крім того, 27.09.2022 ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» звернулося до Головного управління ДПС у Вінницькій області із заявою про неможливість виконання податкових обов`язків відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225.
Також 17.05.2023 позивач через електронний кабінет платника податків подав до Головного управління ДПС у Запорізькій області повідомлення №7 про неможливість вивезення первинних документів відповідно до пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в якому повідомив про відсутність можливості вивезення первинної документації товариства за період з серпня 1999 року по жовтень 2022 року у зв`язку з окупацією відповідної території.
Водночас, відповідач стверджує, що підставою для ненадання позивачу статусу платника єдиного податку 4 групи на 2024 рік є недотримання обумовленої пп. 4 п. 291.4 ст. 291 частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік, яка має дорівнювати або перевищувати 75%.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем при цьому не було враховано, що відповідно до підпункту 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України визначено, що якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році вимога щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи не застосовується, і ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» для підтвердження статусу платника єдиного податку своєчасно було подано податкову декларацію разом із рішенням обласних військової адміністрації та обласної ради про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин, до якого включено ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС».
В силу приписів підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 та статті 291 ПК України єдиний податок належить до місцевих податків, порядок справлення якого через механізм спрощеної системи оподаткування обліку і звітності регулюється главою 1 Розділу XIV ПК України.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
До четвертої групи платників єдиного податку в силу вимог пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу належать, зокрема, сільськогосподарські товаровиробники - юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку четвертої групи є календарний рік (абзац 1 пункту 294.1 статті 294 ПК України).
Відповідно до абзацу 1 підпункту 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 пункту 298.8 статті 298 ПК України.
Так, підпунктом 298.8.1 пункту 298,8 статті 298 ПК України передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Підпунктом 298.8.7 пункту 298.8 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку четвертої групи можуть самостійно перейти на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку іншої групи, або відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано відповідну заяву у порядку згідно з пунктом 298.2 статті 298 цього Кодексу, за умови сплати податку за поточний рік у розмірі, що розраховується виходячи з 25 відсотків річної суми податку за кожний квартал, протягом якого платник перебував на четвертій групі платників єдиного податку.
Відповідно до підпункту 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (пункт 299.2 статті 299 ПК України).
Цією ж статтею передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу з підстав, чітко визначених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.
З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що вже отриманий платником податків статус платника єдиного податку четвертої групи є безстроковим та може бути змінений:
-за ініціативою самого платника податків у разі переходу на ставку єдиного податку для платників іншої групи або у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, адміністрування яких виключає застосування спрощеної системи оподаткування обліку і звітності;
-за ініціативою самого контролюючого органу.
При цьому, незалежно від суб`єкта такої ініціативи, виключення платника єдиного податку четвертої групи з реєстру здійснюється виключно за умови прийняття контролюючим органом відповідного рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.
В силу приписів пункту 299.10 статті 299 ПК України анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу відбувається у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощено системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу ІІ цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).
Отже, єдиним законним способом реалізації контролюючим органом владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, під час якої встановлено факт неможливості перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку) та, як наслідок прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
В свою чергу, відповідачем не надано будь-яких доказів проведення документальної перевірки позивача та прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку у відповідності до вимог ПК України.
Отже приймаючи оскаржуване рішення, оформлене листом про ненадання статусу платника єдиного податку на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки за вих. №473/ЗПІ/26-15-04-10-08 від 23.07.2024, відповідач порушив норми Податкового кодексу України, а саме - пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, та діяв у спосіб, не передбачений чинним законодавством України.
Крім того суд зазначає, що рішення, оформлене листом про ненадання статусу платника єдиного податку на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки за вих. №473/ЗПІ/26-15-04-10-08 від 23.07.2024, не містить належного правового та нормативного обґрунтування.
Також суд звертає увагу, що у відповідач у відзиві на позовну заяву вказує про надання позивачем неналежних документів про засвідчення обставин непереборної сили. 
Відповідач стверджує, що така позиція ґрунтується з урахуванням офіційного листа Торгово промислової палати України від 28.02.2022 Nє2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс - мажорних обставин, а у відповідності до висновку викладеного у постановах Верховного суду від 10.12.2020 у справі Nє805/1570/17-а та від 05.03.2021 у справі Nє805/1079/17-а, щодо застосування норм ст. 10 Закону Nє1669-УІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» про те, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс - мажору), що мали місце на території проведення антитерористичних операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово - промислової палати України.
Однак, такі доводи відповідача про належність застосування до цієї справи висновків, викладених Верховним Судом України у справах №805/1570/17-а та №805/1079/17-а, через ідентичність, подібність їх обставин, підлягають відхиленню, оскільки предметом спору у справі №805/1570/17-а є протиправність проведення камеральної перевірки та, як наслідок, неправомірне нарахування штрафних санкцій, а у справі №805/1079/17-а є вимога визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування пені за платежем « 14010100, податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», тоді, як у даній справі предметом спору є ненадання статусу платника єдиного податку 4 групи на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки, тобто, правовідносини не є подібними чи ідентичними.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Наведені відповідачем судові рішення у справах №805/1570/17-a та №805/1079/17-a не відповідають зазначеним критеріям, а судові рішення по справам №910/8580/22, №912/750/22, №210/7679/22 взагалі є справами господарського судочинства і стосуються господарських спорів та правовідносин.
Так, Велика Палата Верховного Суду вказала, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачем додатково разом з податковою звітністю позивачем засобами електронного зв`язку до контролюючого органу було направлено лист №2 від 22.02.2024, до якого додавався спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації №08-48/0979 від 21.02.2024 та Запорізької обласної ради №01-26/0072 від 21.02.2024, про наявність на території Запорізької області обставин непереборної сили та затверджений перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин у 2023, до якого включено ТОВ «Магістраль-сервіс».
Абзацем 2 підпункту 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України визначено, що, якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.
Відтак, відносно підтвердження обставин непереборної сили з метою обґрунтування невиконання умови щодо частки сільськогосподарського товаровиробництва менш як 75 відсотків діє пряма норма Податкового кодексу України, яка визначає, що саме рішення обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин, є належним підтвердженням обставин непереборної сили.
Частиною третьою статті 10 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що при утворенні обласної та/або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації, виконавчий апарат такої районної та обласної ради підпорядковується начальнику відповідної військової адміністрації, відповідні районні та обласні ради не здійснюють свої повноваження.
Указом Президента від 24.02.2022 №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» було утворено Запорізьку обласну військову адміністрацію, до якої перейшли повноваження Запорізької обласної ради.
Встановлення факту дії обставин непереборної сили здійснюється ТПП та її регіональними органами відповідно до ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі відповідних індивідуальних сертифікатів для конкретного суб`єкта господарювання під конкретну обставину.
За звичайних обставин на підставі таких сертифікатів відповідна обласна рада і приймає рішення про включення платника податків до переліку суб?єктів господарювання щодо яких мали місце обставини непереборної сили.
Однак, з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Так, відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, ТПП засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Враховуючи це ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких-то настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Враховуючи введення воєнного стану та перебування всієї країни в стані війни з російською федерацією, на території України діють обставини непереборної сили (форс-мажорні), які дають право сільськогосподарським товаровиробникам не застосовувати положення абз.1 пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України.
Водночас, відповідно до вимог абзацу другого пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України для підтвердження статусу платника єдиного податку у 2024 році такі товаровиробники отримують рішення відповідної обласної ради за їх місцезнаходженням про наявність обставин непереборної сили саме в їх регіоні та входять в перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин. Таке рішення приймається на сесії відповідної ради або при утворенні обласної та/або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації.
За таких обставин позивачем отримано відповідне рішення обласної військової адміністрації, яке, в свою чергу, має посилання на позицію Торгово-промислової палати України, викладену в листі від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.
При цьому закон не вбачає необхідності обов`язкового звернення за отриманням індивідуальних сертифікатів.
При вирішенні даного спору суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.07.2025 у справі №420/22049/24, прийняті у подібних правовідносинах щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи в умовах дії обставин непереборної сили, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
У зазначеній постанові Верховний Суд звернув увагу, що положення підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України є спеціальною нормою, спрямованою на захист сільськогосподарських товаровиробників, які внаслідок обставин непереборної сили були позбавлені можливості здійснювати господарську діяльність та, як наслідок, не змогли забезпечити встановлену законом частку сільськогосподарського товаровиробництва у розмірі не менше 75 відсотків.
Верховний Суд зазначив, що метою вказаної норми є недопущення втрати платником статусу платника єдиного податку четвертої групи у випадках, коли недосягнення необхідної частки сільськогосподарського товаровиробництва зумовлене не поведінкою самого платника податків, а настанням надзвичайних та невідворотних обставин, які об`єктивно унеможливили здійснення ним господарської діяльності.
Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що для застосування підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України визначальним є встановлення факту існування обставин непереборної сили та їх впливу на можливість здійснення сільськогосподарської діяльності платником податків, а не формальний підхід до оцінки окремих документів, поданих на підтвердження таких обставин.
Також Верховний Суд наголосив, що під час вирішення питання щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи контролюючий орган повинен надати належну оцінку усім поданим платником документам та враховувати реальні наслідки бойових дій, тимчасової окупації територій України, втрати доступу до земельних ділянок, виробничих потужностей та іншого майна, які об`єктивно впливають на можливість ведення сільськогосподарського виробництва.
З урахуванням наведених висновків Верховного Суду суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають оцінці не лише показники розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік, а й обставини тимчасової окупації земельних ділянок позивача, фактична неможливість здійснення ним господарської діяльності та наявність документів, поданих на підтвердження обставин непереборної сили.
Застосовуючи наведені правові висновки Верховного Суду до спірних правовідносин, суд зазначає, що під час прийняття рішення від 23.07.2024 №473/ЗПІ/26-15-04-10-08 відповідач фактично обмежився констатацією того, що частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» за 2023 рік становить 0 відсотків, та дійшов висновку про відсутність підстав для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.
Водночас контролюючим органом не було надано належної оцінки доводам позивача щодо наявності обставин непереборної сили, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, тимчасовою окупацією території Мелітопольського району Запорізької області, на якій розташовані усі земельні ділянки та виробничі потужності товариства, а також фактичній неможливості здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності протягом спірного періоду.
Судом встановлено, що позивачем до контролюючого органу разом із податковою звітністю були подані документи на підтвердження наявності обставин непереборної сили, зокрема спільний лист Запорізької обласної військової адміністрації та Запорізької обласної ради від 21.02.2024, яким підтверджено наявність таких обставин та включення ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» до переліку суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок їх дії.
Однак відповідач фактично не дослідив вплив зазначених обставин на можливість здійснення позивачем господарської діяльності та не навів переконливих мотивів, з яких подані документи не можуть бути враховані при вирішенні питання щодо застосування підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач застосував положення підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України формально, без належного дослідження обставин справи та без урахування мети цієї норми, яка спрямована на збереження статусу платника єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників, які внаслідок дії обставин непереборної сили об`єктивно втратили можливість здійснювати господарську діяльність та забезпечувати встановлену законом частку сільськогосподарського товаровиробництва.
Отже, суд вважає, що висновок ГУ ДПС у місті Києві про відсутність підстав для підтвердження ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік є передчасним, необґрунтованим та таким, що прийнятий без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.
Враховуючи викладене, рішення, оформлене листом про ненадання статусу платника єдиного податку на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки, вих. №473/ЗПІ/26-15-04-10-08 від 23.07.2024, є протиправним та підлягає скасуванню.
Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 2422,40 грн.
Враховуючи наведене, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача.
Також в тексті позову вказано, що позивач планує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Отже, питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено після надання представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення остаточного розрахунку та докази понесення таких судових витрат у відповідності до ч.7 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві, що міститься в листі про ненадання статусу платника єдиного податку на 2024 рік та відмову у видачі відповідної довідки, вих. № 473/ЗПІ/26-15-04-10-08 від 23.07.2024. 
Зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві поновити Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» (ідентифікаційний код 30542138 місцезнаходження: вул. Козелецька, буд. 24, офіс 10, м. Київ, 03065) в реєстрі платників єдиного податку четвертої групи Державної податкової служби України з дати виключення з реєстру та надати відповідну довідку.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-СЕРВІС» (ідентифікаційний код 30542138 місцезнаходження: вул. Козелецька, буд. 24, офіс 10, м. Київ, 03065) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ – 44116011, вул.Шолуденка, буд.33/19, м.Київ, 04116). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.