Єдиний унікальний номер 728/704/26 
Номер провадження 2/728/499/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повне)

04 червня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
позивача – Гайдая В.В.,
відповідача – не з`явився,
представника відповідача (в режимі відеоконференції) – Гуслякової М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмачі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення невиплачених при звільненні одноразової матеріальної допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків в сумі 135 340,75 грн; матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2023 роки в сумі 30 990,00 грн; грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку в сумі 11 393,52 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79 337,89 грн, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 31.03.2026 № 728/704/26 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін позовну заяву ОСОБА_1 (далі також – Позивач) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (далі також – Відповідач, АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”), за змістом якого Позивач просить стягнути невиплачених при звільненні одноразової матеріальної допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків в сумі 135 340,75 грн; матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2023 роки в сумі 30 990,00 грн; грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку в сумі 11 393,52 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79 337,89 грн. 
2. Згаданою ухвалою призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 05 травня 2026 року.
3. Протокольною ухвалою Суду від 05.05.2026 розгляд справи № 728/704/26 відкладався за клопотанням представника Відповідача про продовження строку для подання відзиву до 10 години 00 хвилин 04 червня 2026 року.
4. Також у судовому засіданні з розгляду справи по суті 04.06.2026, на підставі відповідних положень частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відкливши складення повного рішення на строк, що не перевищує 5 (п`ять) днів.

ІІ. Позиції учасників справи.
5. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що працював на посаді машиніста тепловоза виробничого підрозділу “Локомотивне депо Конотоп” філії “Локомотивна компанія”, який є одним з підрозділів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” 17 років, звідки був звільнений 05.01.2026 року у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (на підставі статті 38 КЗпП України), що підтверджується наказом від 23.12.2025 № 25/ос.
6. Також вказував, що роботодавцем не були дотримані вимоги статті 116 КЗпП України та з ним не проведено остаточного розрахунку у день його звільнення, а саме 05.01.2026, як того вимагає чинне в Україні трудове законодавство, не були виплачені належні та гарантовані до виплати кошти відповідно до норм діючого у регіональній філії “Південно-Західна залізниця” колективного договору, зокрема: одноразова матеріальна допомога в розмірі п`яти середньомісячних заробітків; матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2023 роки; грошова винагорода з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку.
7. Зазначив, що між адміністрацією підрозділу “Локомотивного депо Конотоп” Південно – Західної залізниці та профспілковим комітетом укладено Колективний договір (далі – Колективний договір), який діє по теперішній час. Положеннями Колективного договору закріплені соціальні гарантії та пільги як для працюючих працівників, так і тих, хто звільняється з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, що передбачено статтею 18 КЗпП України.
8. Так, положеннями пункту 8.7 Колективного договору, який розповсюджує свою дію на працівників, які звільняються з роботи вперше у зв`язку з виходом на пенсію, виплачується одноразова матеріальна допомога у розмірі п`яти середньомісячних заробітків.
9. Окрім того, роботодавець в особі “Локомотивного депо Конотоп” філії “Локомотивна компанія” АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” не виконав свої зобов`язання за пунктом 3.9 Колективного договору та не виплатив належну Позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 рік у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить у 2022 році 14 886,00 грн (з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році – 2 481,00 грн*6), у 2023 році 16 104,00 грн (з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році – 2 684,00 грн*6), в загальному розмірі 30 990,00 грн, які він також просить стягнути з АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” у примусовому порядку.
10.Також в пункті 3.18 Колективного договору передбачено обов`язок адміністрації з виплати працівникам залізниці грошової винагороди в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки) з нагоди ювілею (50,60.70 років) та (або) досягнення пенсійного віку
11. Позивач зазначає, що 02.02.2025 він досяг пенсійного віку, його посадовий оклад станом на день досягнення ним пенсійного віку становив 11 393,52 грн, а це означає, що роботодавець повинен був у день звільнення виплатити гарантовану колективним договором належну грошову винагороду з нагоди досягнення пенсійного віку в сумі 11 393,52 грн, проте така грошова винагорода не була виплачена у день звільнення, як і у випадку і з матеріальною допомогою.
12. Позивачем зауважено, що інформація про зобов`язання роботодавця виплатити йому одноразову матеріальну допомогу відповідно до пункту 8.7 Колективного договору відображена у наказі про його звільнення (з приміткою – після окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”), проте, на його переконання, рішення керівництва підрозділу або ж АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” жодним чином не впливає на обов`язок роботодавця виконати вимоги статті 116 КЗпП України та провести з Позивачем остаточний розрахунок в день його звільнення та виплатити при цьому всі належні кошти саме у день звільнення.
13. Окрім того, роботодавець в особі “Локомотивного депо Конотоп” філії “Локомотивна компанія” АТ “Укрзалізниця” не виконав свої зобов`язання за пунктом 3.9 Колективного договору та не виплатив належну Позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 рік у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить у 2022 році 14 886,00 грн (з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році – 2 481,00 грн*6), у 2023 році 16 104,00 грн (з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році – 2 684,00 грн*6), в загальному розмірі 30 990,00 грн, які він також просить стягнути з АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” у примусовому порядку.
14. У зв`язку з тим, що Відповідач не провів з Позивачем остаточний розрахунок при звільненні, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до Суду з цим позовом пройшло 59 календарних днів (з 06 січня 2026 по 27 березня 2026 включно), Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який складає 79 337,89 грн (сімдесят дев`ять тисяч триста тридцять сім гривень 89 коп.), із розрахунку 59 календарних дні по 1 344,71 грн за день.
15. Як на правову підставу своїх позовних вимог посилався на положення статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі також – КЗпП), за змістом яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
16. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
17. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
18. Також посилався на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 08.02.1995 № 100 (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) згідно з яким у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
19. Просив витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на Відповідача, а саме – АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”.
20. У судових засіданнях Позивач підтримував позовні вимоги у повному обсязі з вищенаведених підстав.
21. Відповідачем, в особі представника Гуслякової М.З., яка діє на підставі довіреності від 10.04.2026, було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого остання вказує, що позовні вимоги повністю не визнає, вважає поданий позов необґрунтованим та безпідставним, також просить відмовити в задоволенні позову повністю, судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, стягнути з Позивача.
22. Зазначає, що відповідно до наказу від 23.12.2025 № 25/ос ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років 05.01.2026.
23. Форма № П-4 бланку наказу про звільнення передбачає зазначення стандартних написів щодо нарахування та виплати коштів працівникам при звільненні. Зокрема, у вищезазначеному наказі зазначено: “Виплатити одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачену розділом 8 пункті 8.13 Колективного договору між адміністрацією локомотивного депо Конотоп Південно - Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2025 роки зі змінами та доповненнями; матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року за 2022,2023 рік відповідно до пункту 3.9 Колективного договору між адміністрацією локомотивного депо Конотоп Південно - Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2025 роки після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”.
24. Повідомляє, що оскільки, на дату звільнення Позивача окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” про виплату чи відновлення виплати вищезазначених матеріальних допомог, передбачених умовами Колективного договору, не було, тому фактичне нарахування та виплата цих коштів Позивачу у день звільнення не проведена.
25. Також вказує, що Відповідач, у розумінні статті 74 Господарського кодексу України, є державним комерційним підприємством і, у зв`язку з цим, його працівники не входять до переліку працівників, яким матеріальні види допомоги (одноразової та додаткової матеріальної допомоги при виході на пенсію, а також допомоги на оздоровлення) виплачуються у відповідності до діючого законодавства України.
26. Наголошує, що такі виплати здійснюються згідно з Колективним договором, однак не вважає, що умови згаданого договору були порушені Відповідачем.
27. Повідомляє, що AT “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 “Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави”.
28. З огляду на широкомасштабну військову агресію російської федерації проти України, з перших днів протистояння AT “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” активно здійснюється робота, спрямована на підтримку громадян та держави: евакуація мирного населення з регіонів та територій країни, що зазнають масованих атак з боку агресора, до більш безпечних регіонів, перевезення гуманітарних вантажів, перевезення дипломатичних делегацій дружніх країн та інше.
29. Проте, у таких умовах збройної агресії, Відповідач не має змоги забезпечити працівників усіма соціальними гарантіями, що передбачені колективними договорами структурних підрозділів.
30. Вказує, що у відповідності до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, однак, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, таке право може бути обмеженим.
31. У свою чергу, Верховною Радою України 15.03.2022 було прийнято Закон України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” № 2136-IX (далі також – Закон № 2136-IX), який визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
32. Відповідно до статті 11 Закону № 2136-IX на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
33. У зв`язку з цим, рішенням правління Відповідача від 14 березня 2022 року (протокол засідання правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 14.03.2022 № Ц-54/31), було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Викладені обставини свідчать про те, що виконання Відповідачем обов`язку з виплати Позивачу одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію; матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку, згідно Колективного договору призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану.
34. Враховуючи, що Відповідач не відмовляв Позивачу у виплаті передбаченої колективним договором одноразової допомоги на оздоровлення, виплата якої відповідно до вимог статті 11 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” на період дії воєнного стану (який на даний час продовжується) Відповідачем призупинена, тому безпідставним є твердження Позивача про нібито порушення його трудових прав з оплати праці, гарантованих колективним договором та статтею 116 КЗпП України.
Як вже зазначено вище, наразі такі виплати з березня 2022 року призупиненні і не здійснюються.
35. Отже, вимоги Позивача до Відповідача про виплату йому матеріальної допомоги у зв`язку із виходом на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022- 2023 роки, грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку є передчасними, оскільки у нашій країні з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан та відповідно до вимог статті 11 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”, АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” тимчасово призупинило виплати, передбачені галузевою угодою, колективними договорами, так як підприємство не може нормально здійснювати роботу через воєнну агресію росії, тобто з причин, що від нього не залежать. Також зазначає, що Залізниця не є бюджетною організацією та жодним законом України виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам залізниці та інших грошових виплат/винагород, матеріальних допомог не передбачена, а лише визначена в колективних договорах Відповідача, норми якого на період дії воєнного часу призупинені АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” відповідно до вимог статті 11 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”.
36. Враховуючи наведене вище, Відповідач вважає, що законні права та інтереси Позивача з підстав та аргументів, викладених у позовній заяві – не порушені, дії АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” відповідають вимогам чинного законодавства, тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню .
37. Додатково представник Відповідача просить врахувати, що згідно з висновком Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.02.71 військова агресія рф проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
38. Таким чином, вимога Позивача до відповідача про виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є незаконною так як вина роботодавця – АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” в даному випадку відсутня.
39. Як на правову підставу своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог представник Відповідача посилалася на вищезгадані положення статті 43 Конституції України, статті 47, 116, 117 КЗпП України, статтю 2 Закону України “Про оплату праці” від 24.03.1995 № 108/95-ВР, статтю 11 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” від 15.03.2022 № 2136-IX та указ Президента України від 24.02.2002 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
40. Згідно з наказом (розпорядженням) від 23.12.2025 № 25/ос заступника начальника депо Виробничого підрозділу “Локомотивне депо Конотоп” філії “Локомотивна компанія” АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, ОСОБА_1 05.01.2026 було звільнено з посади машиніста тепловоза на підставі статті 38 КЗпП України. В даному наказі також було зазначено про компенсацію за невикористані 16 днів відпустки: за вислугу років, за 4 дні, за період з 14.01.2022 по 13.01.2023; за вислугу років, за 4 дні, за період з 14.01.2023 по 31.12.2023; за вислугу років, за 4 дні, за період з 14.01.2024 по 13.01.2025; за вислугу років, за 4 дні, за період 14.01.2025 по 05.01.2026.
41. Відповідно до даного наказу, йому повинні виплатити допомогу згідно зі статтею 44 КЗпП України у розмірі 1,0 середньомісячного заробітку, одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію, передбачену розділом 8 пунктом 8.7 Колективного договору між адміністрацією локомотивного депо Конотоп Південно- Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2001-2005 роки , пролонгованим на 2006-2025р. зі змінами та доповненнями; матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановлених Законом на перше січня звітного року за 2023 рік, відповідно до пункту 3.9 Колективного договору між адміністрацією локомотивного депо Конотоп Південно- Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2001-2005 роки , пролонгованим на 2006-2025р., після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” (стаж роботи в галузі складає 17 років 11 місяців 21 день) (а.с. 9).
42. Згідно з копією розрахунку оплати середньої зарплати за період липень 2024 року – червень 2025 року, табельний номер 59542, працівнику ОСОБА_1 перебуваючого на посаді машиніста тепловоза було нараховано вихідну допомогу у розмірі 135 340,73 грн (а.с. 11).
43. Відповідно до витягу з Колективного договору між адміністрацією Локомотивного депо Конотоп Південно - Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2006-2010 роки, пролонгований на 2011-2026 пунктом 3.9 розділу 3 “Оплата праці” передбачено: надавати працівникам підприємства, один раз на рік матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на день подання заяви (а.с. 19).
44. Щодо витягу з Колективного договору між адміністрацією між адміністрацією Локомотивного депо Конотоп Південно - Західної залізниці та профспілковим комітетом на 2006-2010 роки, пролонгований на 2011-2026 пунктом 3.18 розділу 3 “Оплата праці” передбачено: надавати працівникам депо з нагоди ювілею (50,60,70 років) та (або) досягнення пенсійного віку (в.т.ч на пільгових умовах) виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки). Розмір місячної тарифної ставки визначається шляхом множення годинної тарифної ставки робітника, якому виплачується винагорода, на середньомісячну норму годин за графіком п`ятиденного робочого тижня з тривалістю робочого дня 8 годин. Середньомісячна норма годин заокруглюється за правилами математики до одного знаку після коми, місячна тарифна ставка – до гривні (а.с. 20).
45. Згідно з пунктом 8.7 розділу 8 “Соціальні гарантії, пільги та компенсації” того ж таки Колективного договору визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію виплачувати одноразову допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків, а працівникам, які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колдоговору (з 15 травня 2007 року) цю допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті: до 5 років – 1 середньомісячний заробіток, від 5 до 10 років – 2 середньомісячний заробітки, від 10 до 15 років – 3 середньомісячних заробітків, більше 15 років – 5 середньомісячний заробітків.
46. У разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права, виплачувати їм додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в таких розмірах при стажі роботи в галузі(для чоловіків): з 20 до 25 – 1 середньомісячний заробіток, з 25 до 30 – 2 середньомісячних заробітки, з 30 до 35 – 3 середньомісячних заробітки, з 35 до 40 – 4 середньомісячних заробітки, понад 40 – 5 середньомісячних заробітків.
47. Працівникам, нагородженим за час роботи на залізничному транспорті знаком “Почесному залізничнику”, “Залізнична слава” трьох ступенів, яким присвоєно почесне звання “Заслужений працівник транспорту України”, та інші почесні державні звання, а також тим, які нагородженні орденами, розмір додаткової допомоги підвищується на 50 відсотків.
Дія цього пункту розповсюджується на інвалідів 1 та 11 груп, які виходять на пенсію по інвалідності до досягнення ними права на пенсію за віком або за вислугу років, а також на працівників, які звільнені з підприємства у зв`язку зі змінами в організації виробництва, скороченням чисельності (ст.40 п.1 КЗпП України (а.с. 21 зворот).
48. Згідно з копією наказу Виробничого підрозділу “Локомотивного депо Конотоп” від 05.01.2026 № 1 за багаторічну сумлінну працю на залізничному транспорті, відповідальне відношення до виконання посадових обов`язків, з нагоди досягнення пенсійного віку на пільгових умовах (02.02.2025), згідно з пунктом 3.18 Колективного договору депо на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2025 роки та статті 143 КЗпП України – оголошено подяку та виплату грошової винагороди у розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки) ОСОБА_1 , машиністу тепловоза після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” (а.с.16).
49. У відповідності до довідки виданої Виробничим підрозділом “Локомотивного депо Конотоп” від 25.03.2026 № 134 виданої ОСОБА_1 про те що він працював в даному підрозділі на посаді машиніста тепловоза та при звільненні посадовий оклад з нагоди досягнення пенсійного віку в сумі 11 393,52 грн йому не виплачувався (а.с.17).
50. Відповідно до підпункту 1.1.4 рішення правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, протокол від 14.03.2022 № Ц-54/31Ком.т під час вирішення питання 1 порядку денного: “Про деякі питання оплати праці працівників акціонерного товариства “Українська залізниця”, було визначено призупинити інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики, що підтверджується відповідним витягом від 15.03.2022 № Ц-56/19-2022(в) (а.с. 66). 
51. Згідно витягу із протоколу № Ц-54/90 Ком.т. засідання правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 24.10.2022 вирішено здійснити нарахування та виплату працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, які звільнилися/будуть звільнені у період з січня до грудня 2022 року, одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14.03.2022 (протокол Ц-54/31Ком.т) нарахування та виплату матеріальної допомоги проводити в хронологічному порядку, починаючи з листопада 2023 року, згідно з графіком погашення (а.с.73).
52. Витягом з протоколу засідання правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 27.06.2024 № Ц-82/39-2024 Ком.т. (а.с. 32-33) підтверджується, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), починаючи з 01.07.2024:
- зупинена дія окремих положень колективних договорів АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, регіональних філій, філій та їх структурних (виробничих) підрозділів, якими передбачено надання матеріальної допомоги на оздоровлення;
- нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” здійснюється в єдиному розмірі мінімальної норми, передбаченої Галузевою угодою між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками – 30 % місячної тарифної ставки (посадового окладу). Виплату матеріальної допомоги на. оздоровлення здійснювати згідно з наказами АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, регіональних філій, філій та їх структурних (виробничих) підрозділів, за письмовою заявою працівників, які безперервно пропрацювали в АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” шість і більше місяців, при виході працівника у щорічну відпустку (тривалість якої становить не менше 14 календарних днів) один раз на календарний рік в межах одного облікового періоду відпустки.
Регіональним філіям, філіям, їх структурним (виробничим) підрозділам, Департаменту бухгалтерського, податкового обліку, звітності та методології, Департаменту казначейства починаючи з 01.07.2024 забезпечити нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі, визначеному в підпункті 1.2 пункту 1 цього рішення.
Можливість та умови нарахування і виплати працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та особам, які перебували в трудових правовідносинах з АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” під час дії рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т,), матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з 24.02.2022 до 30.06.2024, в розмірі та на умовах, передбачених колективними договорами АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, регіональних філій, філій і їх структурних (виробничих) підрозділів, визначати окремими рішеннями правління на кожен рік. При цьому можливість та умови таких виплат за 2022 рік визначити не пізніше грудня 2024 року.
Регіональним філіям, філіям та їх структурним (виробничим) підрозділам передбачити виплати згідно з підпунктами 1.2 пункту 1 та пункту 4 цього рішення в оперативних планах згідно з Порядком формування та виконання консолідованого оперативного плану руху грошових коштів АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, затвердженим рішенням правління від 10.09.2020 (протокол № Ц-45/75 Ком.т.), зі змінами, та надавати до Департаменту казначейства заявки на оплату в рамках затверджених показників.
Підпункт 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) в частині призупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення втрачає чинність з 01.07.2024 (а.с.74-76).
53. Листом від 04.04.2025 № Ц-5-1.5/25/122-25 керівникам регіональних філій, філій АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” повідомлено, що на виконання протоколу засідання штабу АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та, до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено.
Також наголошено про необхідність проведення роз`яснювальної роботи з працівниками, що призупинення зазначених виплат – це тимчасові, превентивні дії для забезпечення сталої роботи товариства. На період призупинення виплат запропоновано керуватись графіком виплат працівникам Відповідача одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2024 рік та спільним роз`ясненням з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України від 06.09.2022 № Ц/3-91/1459/Цпроф/З0-22 (додається), де чітко зазначено про збереження права на отримання основної та додаткової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію на період дії воєнного етану та протягом 2-ох місяців (або терміну, передбаченого колективним договором) починаючи з дати припинення або скасування режиму воєнного стану. При стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово (а.с. 77-80).
54. Згідно з копією довідки Виробничого підрозділу “Локомотивного депо Конотоп” філії “Локомотивна компанія” АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” розмір середньомісячної заробітної плати Позивача за 12 місяців з січня 2025 року по січень 2025 року становив 26 330,38 грн, відповідно середньоденна заробітна плата, розрахована з нарахованої заробітної плати за листопад- грудень 2025 року – становить 1 328,41 грн. Розмір вихідної допомоги становить 131 651,90 грн (а.с. 82-83).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
55. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
56. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
57. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
58. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
59. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
60. Застосовуючи вказані підходи для оцінки фактичних обставин цієї справи Суд враховує, що статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
61. Зокрема, зазначеному конституційному положенню кореспондують вимоги статті 47 КЗпП України, за змістом яких власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.
62. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
63. При цьому Суд також відмічає, що згідно зі статтею 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань, з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
64. Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.п.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
65. Згідно зі статтею 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.
66. Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
67. Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
68. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Судом встановлено і не заперечується сторонами, що Позивач має право на виплату одноразової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року за 2022 та 2023 роки, які передбачені умовами відповідного колективного договору а також грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку.
69. Однак такі виплати були призупинені Відповідачем, зокрема на підставі положень Закону № 2136-IX.
70. У цьому контексті Суд враховує, що відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
71. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією рф на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи.
72. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
73. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 цього Закону в Указі Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
74. Згаданим вище указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
75. Крім того 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2136-IX “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”, який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
76. Пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону № 2136-IX регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”.
77. Отже положення Закону № 2136-IX, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.
78. Відповідно до статті 11 Закону № 2136-IX на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця, що й було зроблено Відповідачем.
79. Однак Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого, в тому числі, діє стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. зокрема постанову Верховного Суду від 17.01.2020 № 340/1018/19).
80. Відповідною практикою Європейського суду з прав людини (далі також – ЄСПЛ) визначено критерії правомірності втручання у право власності та утворено трискладовий тест, за допомогою якого має відбуватися оцінка такого втручання у право власності європейським стандартам.
Так, до критеріїв трискладового тесту, які мають оцінюватися у сукупності, віднесено:
1) законність втручання;
2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом);
3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря).
81. Щодо пропорційності слід нагадати, що у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про те, що принцип пропорційності полягає у дотриманні справедливого балансу і заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний індивідуальний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
82. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
83. Щодо необхідності врахування принципу пропорційності неодноразово вказував і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 18.12.2019 по справі № 127/23136/17 та у постанові від 22.12.2021 по справі № 314/686/18.
84. У цьому контексті Суд вважає за необхідне нагадати, що фактично, за своїми ознаками, рішення Позивача про обмеження виплат працівникам на підставі положень статті 11 Закону № 2136-IX має ознаки мораторію (відстрочки виконання власних зобов`язань).
85. При цьому загальний підхід ЄСПЛ щодо застосування мораторіїв описаний у справі “Зеленчук і Цицюра проти України” від 22.08.2018 (заяви № 846/16 та № 1075/16).
86. Так, у параграфі 146 ЄСПЛ констатував, що невизначеність, створена неодноразовими продовженнями мораторію, сама по собі посилила тягар, покладений на заявників. Здійснення однієї з основних складових їхнього права власності, права розпоряджатися своїм майном, стало предметом прийняття законодавства невизначеного змісту, прийняття, яке здійснювалося у спосіб, який вбачається непередбачуваним і недостатньо роз`ясненим. На практиці їхні права власності стали ненадійними та перестали бути невід`ємними. Це слід розглядати у світлі усталеного принципу практики Суду, згідно з яким Конвенція має тлумачитися та застосовуватись у такий спосіб, щоб її гарантії були практичними та ефективними, а не теоретичними та ілюзорними (див., mutatis mutandis, рішення у справі “Папошвілі проти Бельгії” [ВП] (Paposhvili v. Belgium) [GC], заява № 41738/10, § 182).
87. Не ставлячи під сумнів відповідність першим двом переліченим критеріям прийнятих рішень щодо призупинення відповідних виплат працівникам Відповідача, зокрема і Позивачу, на переконання Суду, вирішення питання про нарахування та виплату всіх належних працівникові від підприємства сум при звільненні у залежності від припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та за наявності відповідного рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, тобто від певних об`єктивних та суб`єктивних обставин без визначення конкретних термінів для виконання останнім своїх майнових зобов`язань, є непропорційним і, безсумнівно, порушують трудові права Позивача, які підлягають судовому захисту, оскільки така виплата потенційно може ніколи і не настати, а отже – становить надмірний тягар для Позивача.
88. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
89. Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, який спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
90. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).
91. Також Суд не може не зауважити, що для цивільного права характерною є доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- “non concedit venire contra factum proprium” (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
92. В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
93. За таких обставин Суд приходить до висновку щодо наявності порушених прав Позивача і необхідності їх захисту шляхом стягнення з Відповідача невиплачених при звільненні одноразової матеріальної допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків, що становить 131 651,90 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 16 104,00 грн та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 18 168,00 грн та грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку у розмірі 11 393,52 грн.
94. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то Суд відхиляє доводи Відповідача щодо необхідності застосування дії форс-мажорних обставин та вказує на таке.
95. Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
96. Статтею 14 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” від 02.12.1997 № 671/97-ВР (далі також – Закон № 671/97-ВР) передбачено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Торгово-промислова палата України відповідно до цього Закону та свого Статуту здійснює представницькі функції як в Україні, так і за її межами, об`єднує торгово-промислові палати та координує їх діяльність. Торгово-промислова палата України: відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації; засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників); веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.
97. Відповідно до статті 14-1 Закону № 671/97-ВР Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
98. Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
99. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
100. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.
101. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (пункт 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).
102. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
103. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.
104. Водночас, вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.
105. Крім того, 13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.
106. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21), адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
107. Тобто, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини, Суд має оцінювати цей доказ у сукупності з іншими. Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
108. У будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
109. При цьому Відповідачем не доведено існування обставин (не самих по собі, а для даного конкретного випадку), що об`єктивно перешкодили б йому виконати обов`язок щодо здійснення виплати, тобто, не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили, на які послався Відповідач, та неможливістю належного виконання ним свого грошового зобов`язання щодо проведення остаточного розрахунку зі звільненим працівником.
110. Щодо математичного розрахунку середнього заробітку, то Суд зазначає, що частиною першою статті 27 Закону України “Про оплату праці” від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
111. На виконання згаданого законодавчого положення постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено “Порядок обчислення середньої заробітної плати”.
112. Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
113. Подією, з якою пов`язана виплата за затримку виплати всіх сум, є день звільнення позивача, тому середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, що передували звільненню.
114. При здійсненні розрахунку середньої заробітної плати Суд враховує, що у листопаді - грудні 2025 року Позивачу нараховано 39 852,39 грн при відпрацьованих в листопаді 2025 року - 13 робочих днів, а у грудні 2025 року – 17 робочих днів.
Отже розмір середньоденної заробітної плати становить: 39 852,39/30 = 1 328,41 грн/робочий день, а середній заробіток, що міг би бути сплачений Позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає 1 328,41 грн х 59 робочий день = 78 337,89 грн.
115. Водночас за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання.
116. Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що суд керуючись принципами співмірності, справедливості та пропорційності, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
117. Так Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
118. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у № 761/9584/15-ц вказала, що для оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку про звільненні на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009-2015 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, повинен сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження свого рівня життя.
119. Більш того, обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України після 19.07.2022 Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” від 01.07.2022 № 2352-IX, встановлює максимальну межу відповідальності роботодавця, але не скасовує необхідності застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності при визначенні розміру компенсації.
120. Розглядаючи подібні спори після 19.07.2022, Суд повинен брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи (зокрема, розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо).
Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 № 489/6074/23.
121. В свою чергу Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на день подання цього позову становить 78 337,89 грн.
122. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд зауважує, що середньозважені ставки кредитів у національній валюті для домашніх господарств за даними Національного банку України у січні 2026 року становили 29,1% річних, у лютому 2026 року – 29,2% річних та у березні 2026 року – 29,4% річних.
123. Тобто, за умови отримання кредиту Позивачем у розмірі 177 317,42 грн, за його користування протягом періоду з 06.01.2026 по 27.03.2026, він сплатив би 11 473,10 грн процентів за середньозваженою ставкою кредиту в національній валюті для фізичних осіб за даними НБУ.
124. Отже, Суд приходить до висновку, що саме така сума підлягає стягненню з Відповідача в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

V. Розподіл судових витрат.
125. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
126. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
138. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
139. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
140. Відповідно до статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2026 дорівнював 3 328,00 грн.
141. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ “ОЩАДБАНК” від 30.03.2026 № 10 Позивачем було сплачено судовий збір на суму 2 570,70 грн (дві тисячі п`ятсот сімдесят гривень 70 копійки), що становить 1 відсоток ціни позову.
142. Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем на користь Позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог – 1 887,86 грн (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім гривень 86 коп.).
143. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” про стягнення невиплачених при звільненні одноразової матеріальної допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2023 роки, грошової винагороди з нагоди ювілею та (або) досягнення пенсійного віку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – задовольнити частково.
2. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену при звільненні одноразову матеріальну допомогу в розмірі п`яти середньомісячних заробітків, що становить 131 651,90 грн (сто тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят одна гривня 90 коп.), матеріальну допомогу на оздоровлення – за 2023 рік у розмірі 16 104,00 грн (шістнадцять тисяч сто чотири гривні 00 коп.) та за 2024 рік у розмірі 18 168,00 грн (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень 00 коп.), грошову винагороду з нагоди ювілейної дати (60 років) у розмірі 11 393,52 грн (одинадцять тисяч триста дев`яносто три гривні 52 коп.), а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 473,10 грн (одинадцять тисяч чотириста сімдесят три гривні 10 коп.).
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 887,86 грн (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім гривень 86 коп.) у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ”, адреса місцезнаходження: вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, індекс 03150, код ЄДРПОУ 40075815.

Повний текст рішення суду складений 09.06.2026.

Суддя Є.М. Сороколіт