Справа № 510/2415/25
Провадження № 3/510/471/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП № 2 Ізмаїльського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродж. м.Чита, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, пенсіонерки, протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-

за ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В

Як виходить з наданих суду адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 18.11.2025р. о 16.30 год. за місцем мешкання – в АДРЕСА_1 , здійснювала торгівельну діяльність з рук - реалізовувала тютюнові вироби без акцизного маркування України, встановленого для даного товару. Працівником поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол (серії ВАД №756763 від 18.11.2025р.) про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, який було направлено до суду для розгляду.
ОСОБА_1 в судове засідання не явилась, причини її неявки суду невідомі.
Вчинення адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про амінправопорушення від 18.11.2025р.; рапортом працівника поліції від 18.11.2025р.; витягом із інформацією про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності; письмовими поясненнями порушника та свідка ОСОБА_2 ; фотокопіями знімків продукції за місцем мешкання ОСОБА_1 ; розпискою ОСОБА_1 від 18.11.2025р.; квитанцією №42 від 18.11.2025р. про отримання на зберігання речових доказів (28 пачок цигарок), вилучених під час адміністративного провадження.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, не знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи судом, оскільки в даному випадку згідно встановлених судом обставин справи ОСОБА_1 була допущена роздрібна торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП. Ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає види адміністративного стягнення за торгівлю в т.ч. тютюновими виробами з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Отже, суд може застосувати перекваліфікацію складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП, з ч. 3 на ч. 1, що відповідає реально вчиненим протиправним діям ОСОБА_1 . Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує її правове становище.
Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд по справі не вбачає.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП підтверджена, у її діях містяться ознаки складу вищевказаного адміністративного правопорушення. 
Проаналізувавши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу правопорушника, який протягом року не піддавався адміністративним стягненням, не працює, є пенсіонером, інші обставини справи, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу із конфіскацією вилучених тютюнових виробів.

Керуючись ст. ст. 27, 29, 33, 401, ч. 1 ст. 156, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп. в доход держави.
Вилучені тютюнові вироби (28 пачок цигарок: 12 пачок цигарок марки « KING», 10 пачок цигарок марки «RITM», 6 пачок цигарок марки «Marshall» без марок акцизного податку України), поміщені до поліетиленового пакету чорного кольору з написом «Thank you», що перебувають на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (квитанція №42 від 18.11.2025р.) – конфіскувати в доход держави.
Стягнути із ОСОБА_1 ( інформація про особисті дані (РНОКПП) відсутня ) судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. у дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник