Головуючий І інстанції: Полях Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 р. 	Справа № 520/1517/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026, по справі № 520/1517/26
за позовом Приватна фірма "Артон" 
до  Київська митниця Державної митної служби України 
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма «Артон» звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 43997555) про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки доводам відповідача, що надані до митного оформлення документи для підтвердження митної вартості містили розбіжності, а також в них відсутні всі відомості, необхідні для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. 
На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, між позивачем та NAS Fisheries Private Limited (Індія) укладений контракт № 2804 від 28.04.2025, за умовами якого, відповідно до п.1.1. розділу І, Продавець продає Покупцеві заморожену або охолоджену рибу та морепродукти (у подальшому Товар) згідно інвойсу та ціни узгодженої Сторонами.
Згідно з п. 3.1 Контракту ціна товару, що є предметом купівлі-продажу, вказується в інвойсі в USD. Відповідно до п.4.2 Контракту № 2804 від 28.04.2025 уточненого у проформіінвойсі № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 умовою оплати за товар є передплата, яка відповідно до інвойсу становить 20% суми означеної в інвойсі, що дорівнює 20060,00 доларів США (повна вартість партії товару за інвойсом № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 - 100300,00 доларів США).
На попередню оплату товару продавцем за контрактом виписана проформа інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 на поставку креветки та морепродуктів в асортименті на суму 100300,00 доларів США.
Вказаний інвойс наданий відповідачу разом із листом про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) б/н від 22.09.2025.
Інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 оплачений платіжною інструкцією в іноземній валюті № 7 (підстава переказу: проформа інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 та контракт № 2804 від 28.04.2025), сума платежу 20060,00 доларів США.
Комерційний Інвойс № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 виписаний на остаточну оплату партії товару, обумовленого проформою – інвойсом №NAS/022/2025-26 від 28.04.2025, сума оплати за цим інвойсом становить 80 відсотків від його загальної ціни, тобто 80240,00 доларів США.
Оплата комерційного інвойсу № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 проведена платіжною інструкцією в іноземній валюті № 14 від 29.07.2025 (підстава переказу: проформа інвойс № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 та контракт № 2804 від 28.04.2025), сума платежу 80240,00 доларів США.
Для розмитнення товару 04.08.2025 була подана електронна митна декларація № 25UA100430585732U0 щодо митного оформлення товару, ввезеного позивачем на територію України на підставі Контракту № 2804 від 28.04.2025, митна вартість якого визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 58 МКУ - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.
За митною декларацією № 25UA100430585732U0 на підставі контракту №2301 від 23.01.2025 ввезено на митну територію України товар. Разом із декларацією з метою підтвердження митної вартості ввезеного товару позивачем відповідно до вимог МК України та за даними Картки відмови в прийнятті митної декларації № UA100430/2025/000145 подано наступний перелік наявних у нього документів:
- Сертифікат якості (Certificate of quality) — сертифікат якості б/н від 21.05.2025,
- Рахунок-фактура (Commercial invoice) — № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025,
- Коносамент (Bill of lading) — № CSN0198530 від 26.05.2025,
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) — № 3107005 від 31.07.2025,
-Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) — №FIEO/2025/016/0406561A/0002935 від 29.05.2025,
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів — №UA500420/2025/001423 від 02.08.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 14 від 29.07.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 7 від 15.05.2025,
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару — № 78 від 04.08.2025,
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу — № 2804 від 28.04.2025,
- Договір про надання послуг митного брокера — № 25-08-22 від 25.08.2022,
- Договір (контракт) про перевезення — № 2302-2024 від 23.02.2024,
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю (принцип «єдиного вікна») - ідентифікатор справи № 13195034 від 04.08.2025,
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів — №25UA100430585732U0 від 04.08.2025.
За результатами розгляду декларації №25UA100430585732U0 та доданих до неї документів відповідач 04.08.2025 ухвалив рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1, оскільки декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
У якості підстав, у пункті 33 рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 відповідач навів наступне:
1) В платіжній інструкції № 7 від 15.05.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 28.04.2025 № NAS/022/2025-26 проте, вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару.
2) надана CMR 3107005 від 31.07.2025 без штампа перевізника.
3) п.2.1.2 договору 2302-2024 експедитор зобов`язаний укладати договори страхування вантажів. Страхові документи відсутні.
4) В інвойсі від 21.05.2025 NAS/038/2025-26і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Constanta (RO). Надана довідка про транспортні витрати, але відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються : - рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури.
5) У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
Як зазначено у позовній заяві, позивач додатково разом із листом б/н від 22.09.2025 надав Митному органу наступні документи:
1. Договір №0305/2023 на організацію превезень автомобільним транспортом від 03.05.2023,
2. Рахунок на оплату № 221 від 04 серпня 2025 р.,
3. Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
4. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221 від 04 серпня 2025 р.,
5. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
6. Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025,
7. PROFORMA INVOICE NAS/022/2025-26 DD 28.04.2025,
8. CMR 3107005 31 07 25.
Відповідачем після вивчення направлених додаткових документів Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 залишене без змін.
Не погодившись із рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 є протиправним.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.
Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Стосовно доводів відповідача, що у платіжній інструкції № 7 від 15.05.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 28.04.2025 № NAS/022/2025-26 проте, вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару, колегія суддів зазначає наступне.
Так, колегія суддів зазначає, що інвойс за номером № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 був наданий митниці під час митного оформлення документів 04.08.2025, про що свідчить картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2025/000145.
Також, позивач, додатково, разом із листом про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення №UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) від 22.09.2025 надав Митниці копію проформи – інвойсу № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025, яка зазначена у розділі «Призначення платежу» платіжної інструкції № 7.
Так, після подання проформи-інвойсу № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 митниця була зобов`язана оцінити, чи усунуто саме той сумнів, який вона сформулювала у рішенні № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 (відсутність проформи як підстави “неідентифікації”).
Стосовно доводів апелянта щодо того, що надана СМR 3107005 від 31.07.2025 без штампа перевізника, колегія суддів зазначає, що CMR № 3107005 від 31.07.2025 сама по собі підтверджує факт перевезення і кореспондується з коносаментом № CSN0198530 від 26.05.2025, сертифікатом походження 29.05.2025, актом огляду № UA500420/2025/001423 від 02.08.2025 та іншими документами, поданими до митного оформлення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що недоліки CMR № 3107005 від 31.07.2025 виправлені перевізником та належним чином оформлена CMR № 3107005 від 31.07.2025 направлена митниці 22.09.2025 із листом про надання додаткових документів.
До того ж, колегія суддів зазначає, що митницею не конкретизовано, як саме відсутність штампа на первинній копії CMR вплинуло на числове значення митної вартості, на ціну товару, сплачену продавцю або на неможливість перевірити транспортну складову з урахуванням інших поданих документів.
Стосовно доводу апелянта щодо того, що п.2.1.2 договору 2302-2024 експедитор зобов`язаний укладати договори страхування вантажів, але страхові документи відсутні, колегія суддів зазначає, сама по собі наявність у договорі експедитора “обов`язку” укладати страхування не є тотожною встановленню факту, що страхування за цією конкретною партією було здійснено, а також не є доказом того, що конкретні витрати на страхування фактично понесені / підлягають додаванню до митної вартості.
Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 8 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України подання страхових документів вимагається лише у випадку, якщо здійснювалося страхування.
До того ж , згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс», які передбачають міжнародні базові умові поставки, в редакції 2010 року (Інкотермс 2010), введеними в дію з 01.01.2011, по відношенню до транспортування вантажів морським шляхом або внутрішніми водними магістралями використовується, зокрема, поняття CFR (англ. Cost and Freight, укр. - вартість і фрахт).
«CFR («Вартість і фрахт») зазначений порт призначення» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов на борт судна в порту відвантаження та доставлений на зафрахтованому продавцем судні до порту призначення.
Основні обов`язки продавця полягають в експортному митному оформленні для вивезення товару з оплатою експортних мит та інших зборів у країні відправлення, у доставці товару до порту призначення, а саме: продавець повністю організує доставку товару до погодженого у договорі порту країни призначення, зокрема, навантаження на складі чи заводі, доставка до порту відплиття і саме зафрахтоване судно, безпосередньо морське перевезення. Для цього продавець самостійно і на свій ризик укладає договори транспортування вантажу до судна, його навантаження та фрахту. Дані витрати входять у повну вартість товару згідно з умовами постачання. Отже, це правило означає оплату покупцем у складі ціни товару вартості товару та його фрахту, тобто доставки водним транспортом до порту призначення. Подальші організаційні заходи і витрати бере на себе покупець-імпортер. Сюди входять: виконання імпортного митного оформлення з оплатою імпортних мит та зборів, розвантаження товару в порту, доставка до складу, магазину або кінцевого покупця та пов`язані з цим транспортні витрати.
Вивантаження товару в порту призначення покладається на продавця, якщо це зазначено у договорі.
Отже, ціна на умовах CER означає, що контрактна (інвойсова або митна) ціна за товар включає суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження у порту.
Термін CFR передбачає, що договір страхування не зобов`язана укладати жодна із сторін.
Стосовно того, що в інвойсі від 21.05.2025 NAS/038/2025-26і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Constanta (RO). Надана довідка про транспортні витрати, але відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються : - рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження вартості доставки вантажу до митного кордону України та за даними Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2025/000145 та разом із документами, наданими митниці разом із Листом б/н від 22.09.2025 про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) було надано:
- Договір № 2302-2024 від 23.02.2024 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів, укладений між ПФ «АРТОН» та ТОВ «АСЛ ГРУП», згідно п. 1.1 якого Експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотонажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.
Договір № 0305/2023 від 03.05.2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом, укладений між ТОВ "АСЛ ГРУПП" (замовник) та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ФІРМОЮ "МЕРИДІАН" (виконавець) за п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати за рахунок Замовника перевезення вантажів Замовника вантажним автомобільним транспортом на умовах, погоджених Сторонами;
- CMR № 3107005 від 31.07.2025, за якою ППФ «Мерідіан» здійснило перевезення вантажу в асортименті в розмірі 22000 кг., упакованого у коробки;
- Акт здачі приймання робіт № 221 від 04.08.2025 про те, що при доставці на митну територію України та до замовника – ПФ «АРТОН» контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530, були виконані наступні роботи (надані такі послуги):
1. Організація транспортно-експедиторських послуг та наземного транспортування в Україні - 8 352,88грн. (в т.ч. ПДВ – 1 392,15грн.)
2. Вантажно-розвантажувальні в порту Констанца - 28 566,85грн. (без ПДВ)
3. Організація послуг з митного оформлення у порту Констанца (Румунія) (оформлення Т1) – 21 440,16 грн. (без ПДВ)
4. Підключення до електромережі рефконтейнера в порту Констанца – 8 784,72 грн. (без ПДВ)
5. Демередж в порту Констанца – 10 023,46грн. (без ПДВ)
6. Наземне транспортування Констанца (Румунія) – Орлівка – 25 000,00 грн. (без ПДВ)
7. Наземне транспортування Орлівка - Харків – 37 646,60 грн. (в т.ч. ПДВ – 1 044,13грн.)
- Рахунок на оплату № 221 від 04.08.2025, виставлений експедитором – ТОВ «АСЛ ГРУП» за доставку на митну територію України контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530 на загальну суму 139814,67 грн.;
- платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025 на оплату послуг за договором, що сумарно охоплює Рахунок на оплату № 221 від 04.08.2025 та Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р., видані ТОВ «АСЛ ГРУП» щодо перевезення контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530
- Довідка про транспортні витрати № 78 від 04.08.2025, згідно якої вартість витрат з перевезення контейнеру CGMU9406610 - коносамент CSN0198530, який прибув на т/х CMA CGM OSAKA (0BMPTS1MA) складають:
1. Організація транспортно-експедиторських послуг та наземного транспортування в Україні - 8 352,88грн. (в т.ч. ПДВ – 1 392,15грн.)
2. Вантажно-розвантажувальні в порту Констанца - 28 566,85грн. (без ПДВ)
3. Організація послуг з митного оформлення у порту Констанца (Румунія) (оформлення Т1) – 21 440,16 грн. (без ПДВ)
4. Підключення до електромережі рефконтейнера в порту Констанца – 8 784,72 грн. (без ПДВ)
5. Демередж в порту Констанца – 10 023,46грн. (без ПДВ)
6. Наземне транспортування Констанца (Румунія) – Орлівка – 25 000,00 грн. (без ПДВ)
7. Наземне транспортування Орлівка - Харків – 37 646,60 грн. (в т.ч. ПДВ – 1 044,13грн.)
Колегія суддів зазначає, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією, відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що твердження митного органу стосовно того, що надані позивачем (декларантом) разом з МД документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, є спростованими та не знайшли свого підтвердження.
Так, колегія суддів зазначає, що до митного органу позивач надав на підтвердження заявленої у митній декларації № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 митної вартості товару, разом з декларацією такі документи:
- Сертифікат якості (Certificate of quality) — сертифікат якості б/н від 21.05.2025,
- Рахунок-фактура (Commercial invoice) — № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025,
- Коносамент (Bill of lading) — № CSN0198530 від 26.05.2025,
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) — № 3107005 від 31.07.2025,
- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) — №FIEO/2025/016/0406561A/0002935 від 29.05.2025,
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів — №UA500420/2025/001423 від 02.08.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 14 від 29.07.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 7 від 15.05.2025,
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару — № 78 від 04.08.2025,
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу — № 2804 від 28.04.2025,
- Договір про надання послуг митного брокера — № 25-08-22 від 25.08.2022,
- Договір (контракт) про перевезення — № 2302-2024 від 23.02.2024,
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю (принцип «єдиного вікна») - ідентифікатор справи № 13195034 від 04.08.2025,
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів — №25UA100430585732U0 від 04.08.2025.
Крім того, позивач надав відповідачу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема:
1. Договір №0305/2023 на організацію превезень автомобільним транспортом від 03.05.2023,
2. Рахунок на оплату № 221 від 04 серпня 2025 р.,
3. Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
4. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221 від 04 серпня 2025 р.,
5. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
6. Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025,
7. PROFORMA INVOICE NAS/022/2025-26 DD 28.04.2025,
8. CMR 3107005 31 07 25.
Колегія суддів зазначає, що досліджені документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Колегія суддів зазначає, що митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Стосовно доводів відповідача в апеляійній скарзі стосовно того, що митний орган діяв виключно на підстві документів, фактично поданих декларантом на момент здійснення контролю та прийняття відповідно рішення, жодних "додатково виправлених", "уточнених" документів у належному процесуальному порядку до митного органу подано не було, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з відповіді №7.8-2/15-02/13/17882 від 26.09.2025 вбачається, що Київською митницею було розглянуто заяву ПФ «АРТОН» від 22.09.2025 № б/н (вх. митниці від 22.09.2025 № 34424/13/7.8-1) ) щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України та скасування рішення про коригування митної вартості від 04.08.2025 № UA100430/2025/000020/1.
Так, з вказаної відповіді вбачається, що митним органом було розглянуто докумнти, які були надані разом із заявою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: договір від 03.05.2025 № 0305/2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом, рахунки на оплату від 04.08.2025 № 221 та № 221-01, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 04.08.2025 № 221 та № 221-01, платіжна інструкція від 25.08.2025 № 2062, проформа - інвойс від 28.04.2025№ NAS/022/2025-26, CMR від 31.07.2025 № 3107005. 
Стосовно цього колегія суддів зазначає наступне.
За правилами частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів (частина дев`ята статті 55 МК України).
У разі якщо митним органом протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів або якщо протягом строку, зазначеного у частині восьмій цієї статті, декларант або уповноважена ним особа не надала митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, кошти, внесені/переказані як грошова застава у розмірі суми митних платежів, перераховуються до державного бюджету в рахунок сплати відповідних митних платежів наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у частині сьомій цієї статті (частина одинадцята статті 55 МК України).
Отже, положеннями частин сьомої - десятої статті 55 МК України регламентовано дії декларанта з метою випуску товару у вільний обіг у випадку, якщо останній не згоден з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів та має намір подати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.
Так, у постанові від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, зазначено, що подання декларантом у межах 80-ти денного строку з дня випуску товарів у вільний обіг додаткових документів, які усувають сумніви у достовірності числових значень складових митної вартості оцінюваних товарів, є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості та визнання митної вартості, заявленої декларантом.
Верховний Суд у постанові від 13.11.2025 у справі № 420/9971/24 сформував висновок, згідно якого під час перевірки правомірності актів митниці повинен здійснюватись аналіз не лише документів, поданих безпосередньо під час митного оформлення товару, але й не надаватись оцінка тим документам, які були подані декларантом у порядку, передбаченому частинами сьомою - десятою статті 55 МК України.
Отже, таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки механізм, який передбачений частинами сьомою - десятою статті 55 МК України, надає декларанту право після прийняття рішення про коригування митної вартості подати додаткові документи, то суд першої інстанції обгрунтовано дослідив документи, подані позивачем до митного органу після прийняття рішення про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про коригування митної вартості товару, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 по справі № 520/1517/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва